КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 357/14943/25 Головуючий 1-ї інстанції: Дорошенко С.І.
Провадження № 33/824/5532/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Погорілого В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Погорілого Володимира Олександровича на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: дані відсутні, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн. в дохід держави.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 у справі №357/14943/25. Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення №357/14943/25 на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що винесена з неповним з`ясуванням обставин справи. Так, зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 03.09.2025 р. о 18 год 04 хв. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, даний факт не відповідає дійсності, оскільки як пояснив ОСОБА_1 , 03.09.2025, перебуваючи на роботі, він разом з товаришами вживав алкогольні напої. Близько 17 год. 00 хв. йому зателефонувала ОСОБА_2 , з якою вони проживають разом однією сім`єю без укладення шлюбу, та повідомила, щоб він терміново їхав додому. Оскільки ОСОБА_1 вжив алкогольні напої, то попросив свого знайомого, з яким вони разом працюють, ОСОБА_3 керувати його автомобілем «ВАЗ 21104», д.р.н. НОМЕР_1 . По прибуттю за адресою проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 припаркував автомобіль та на таксі поїхав до себе додому. Закриваючи свій автомобіль, ОСОБА_1 виявив, що автомобіль раптово покотився, як пізніше виявилось, ОСОБА_3 , паркуючи автомобіль, не увімкнув передачу та не задіяв стоянкове гальмо. В момент, коли прибули поліцейські, він вже виходив з автомобіля.
Коли прибули працівники поліції, ОСОБА_1 намагався пояснити, що він не керував транспортним засобом, але на даний факт поліцейські уваги не звертали уваги та пояснили, що йому потрібно звернутися за правничою допомогою до адвоката та наверсти ці аргументи в суді.
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді адміністративної справи, то відповідно був позбавлений можливості захистити свої права.
Отже, за вказаних обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки не доведений факт керування транспортним засобом.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. 
Судом першої інстанції встановлено, 03 вересня 2025 року о 18 годині 04 хвилин,  ОСОБА_4 в Київській області, м. Біла Церква по вул. Героїв Крут, 83, керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, ARMF, тест № 1454, результат 2.49% проміле. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у найближчому медичному закладі у лікаря нарколога категорично відмовився, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_5 визнано винним у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), даними повідомлення Білоцерківської міської лікарні № 2, № 4 (а.с. 3-4), даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 03.09.2025року (а.с.5), даними акту огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновок приладу «Алкотест 7510», тест №1454, відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,49%проміле (а.с.7), даними рапорту працівника поліції (а.с.8), відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.с.9).
За клопотанням захисника апеляційним судом було допитано свідка ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_4 звернувся до нього з проханням про допомогу, а саме: сісти за кермо його транспортного засобу та відвезти його за місцем проживання. Свідок виконав зазначене прохання, доставив ОСОБА_4 додому, після чого викликав таксі та поїхав до себе. Також свідок зазначив, що за вказівкою ОСОБА_4 припаркував автомобіль у дворі будинку останнього, під ухилом, поставивши транспортний засіб на передачу. Згодом з`ясувалося, що через технічну несправність автомобіль почав самовільно рухатися під дією навантаження.
Після виконання всіх прохань ОСОБА_4 свідок залишив місце події та поїхав додому на таксі, яке прибуло через 5 хвилин, на момент подальших подій на місці вже не перебував.
Значені показання свідка апеляційний суд оцінює критично з огляду на наступне. Як убачається з відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, зафіксовано рух транспортного засобу «ВАЗ 21104», а також момент виходу ОСОБА_1 безпосередньо з водійського місця автомобіля після його зупинки. Зазначені обставини об`єктивно підтверджують факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та узгоджуються з іншими доказами у справі.
За таких обставин твердження апелянта та показання свідка про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому після самовільного руху автомобіля, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, під час фіксації події та спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не надав переконливих та послідовних пояснень, які б однозначно виключали факт його керування транспортним засобом.
Факт того, що автомобіль перебував у русі та ОСОБА_1 знаходився у салоні транспортного засобу в момент прибуття працівників поліції, у поєднанні з іншими доказами у справі, дає підстави для висновку про керування ним транспортним засобом, оскільки керування у розумінні ст.130 КУпАП охоплює не лише безпосередній рух, але й контроль за транспортним засобом.
Доводи апелянта про те, що працівники поліції не звернули уваги на його пояснення та запропонували відстоювати свою позицію у суді, не свідчать про незаконність складених адміністративних матеріалів.
Доводи про те, що ОСОБА_1 був позбавлений в суді першої інстанції можливості захистити свої права, є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судом рекомендованого поштового відправлення за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.15). Повернення поштового відправлення, направленого на адресу, зазначену самим апелянтом в апеляційній скарзі (а.с.16)не свідчить про неналежне повідомлення особи та не є підставою для висновку про порушення її процесуальних прав.
Таким чином, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, наданих суду першої інстанції, та викладення альтернативної версії подій, яка не підтверджена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не дає підстав для застосування п.1 ст.247 КУпАП та закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Погорілого Володимира Олександровича - залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева