ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/9262/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни 

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Сервіс"
до фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни
про стягнення 388 131, 41 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст обставин справи

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Сервіс" (далі - ТОВ "ДТЕК Сервіс", позивач) звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни (далі - ФОП Бойко К. В., відповідач, скаржник) про стягнення 199 646,52 грн основного боргу, 118 267,95 грн інфляційних втрат, 13 878,34 грн 3% річних та 56 338,61 грн пені за договором оренди на підставі статей 625, 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статей 202, 224, 225 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ГК України).
1.2. Господарський суд міста Києва рішенням від 28.08.2023 у справі №910/9262/23 позов задовольнив; стягнув з ФОП Бойко К. В. на користь ТОВ "ДТЕК Сервіс" 199 646,52 грн основного боргу, 118 267,95 грн інфляційних втрат, 13 878,34 грн 3% річних, 56 338,61 грн пені та 5 821,97 грн судового збору.

1.3. На виконання рішення суду 19.09.2023 видано відповідний наказ.

1.4. ФОП Бойко К. В. звернулася до суду з заявою про перегляд рішення у цій справі у зв`язку з нововиявленими обставинами.

1.5. В обґрунтування заяви посилалася на те, що судом під час розгляду справи не враховано порушення позивачем приписів пунктів 2.1.9 та 4.1.2 договору, а саме відсутності доказів передачі відповідачу рахунків на оплату орендної плати та актів приймання-передачі наданих послуг з додатком - розрахунком витрат на утримання об`єкту та оплату житлово-комунальних послуг. Також заявник посилається на фальсифікацію позивачем доказів, що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 28.11.2024 № СЕ-19/111-24/62068-ПЧ.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2.1. Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.10.2025 (суддя Чебикіна С. О.), яку Північний апеляційний господарський суд постановою від 25.11.2025 (колегія суддів: Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.) у цій справі залишив без змін, відмовив ФОП Бойко К. В. у задоволенні заяви про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 за результатами його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ФОП Бойко К. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі № 910/9262/23; направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. У поданій касаційній скарзі ФОП Бойко К. В. зазначає про неправильне застосування судами норм процесуального права, зокрема пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19.

4.2. Скаржник зазначає про системну помилку судів у розмежуванні юридичного факту як нововиявленої обставини та доказу цього факту та про порушення принципів правової визначеності, справедливого суду та стандартів оцінки доказів, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскаржувані судові рішення у сукупності формують небезпечну для судової практики позицію, за якою факт підроблення підпису сторони на документах, що стали підставою для задоволення позову, фактично позбавляється статусу нововиявленої обставини, що прямо суперечить як положенням Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), так і усталеній практиці Верховного Суду.

4.3. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій також неправильно застосували норми матеріального права, зокрема статей 525, 526, 530, 613 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та дійшли помилкових правових висновків, які не відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеним в постановах Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 910/8652/23, від 09.12.2025 у справі № 904/4870/24 та не врахували правову природу спірних правовідносин, істотні умови договору.

5. Позиція інших учасників справи 

5.1. ТОВ "ДТЕК Сервіс" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм права.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Верховний Суд ухвалою від 02.02.2026 відкрив касаційне провадження у справі № 910/9262/23 за касаційною скаргою ФОП Бойко К. В. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 на підставі абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

6.2. Верховний Суд ухвалою від 09.02.2026 зупинив касаційне провадження у цій справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №361/161/13-ц.

6.3. Верховний Суд ухвалою від 23.02.2026 поновив касаційне провадження у справі № 910/9262/23.

6.4. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.5. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами, та постанова апеляційного суду, якою вказана ухвала залишена без змін.

7.2. Розглядаючи доводи касаційної скарги скрізь призму правильності застосування пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України, Верховний Суд виходить з того, що в господарському судочинстві перегляд рішень, постанов або ухвал за нововиявленими або виключними обставинами регулюється главою 3 розділу IV ГПК України та є особливим видом провадження у господарському судочинстві. Підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї, а також встановлення неконституційності нормативно-правового акта, встановлення порушення міжнародних зобов`язань. Тобто перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

7.3. Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2026 у справі №361/161/13-ц (до закінчення розгляду якої зупинялося касаційне провадження у цій справі) сформулювала висновки, зокрема щодо того, що суд касаційної інстанції не позбавлений можливості надати правову оцінку нововиявленим обставинам (перевірити правильність кваліфікації обставин як нововиявлених) для мети перегляду, порядок якого визначає процесуальний закон (тобто перевірити дотримання судами норм процесуального права, не вдаючись до оцінки чи переоцінки доказів, поданих стороною на підтвердження обставин, які вона вважає достатньою підставою для перегляду). У такому випадку Верховний Суд не вдається до оцінки доказів, якими підтверджуються обставини, на які сторона посилається як на нововиявлені, а лише надає оцінку відповідності критеріям нововиявленості як підстави для перегляду судового рішення. Отже, за висновками Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції під час касаційного перегляду ухвалених судами судових рішень щодо задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може надавати оцінку наявності / відсутності цих обставин та відповідно постановити нове судове рішення щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й відмовити у її задоволенні.

7.4. Відповідно до частини першої статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

7.5. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 320 ГПК України).

7.6. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. пункти 7.4, 7.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13).

7.7. Згідно з частиною другою статті 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

7.8. Верховний Суд зазначає, що ФОП Бойко К. В. вказала, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є пункт 1 частини другої статті 320 ГПК України, тобто є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

7.9. Колегія суддів касаційного господарського суду у контексті розгляду доводів касаційної скарги, зазначає, що Велика Палата Верховного Суду та об`єднана палата Касаційного господарського Суду послідовно та логічно висловлювали правову позицію, що є нововиявленою обставиною у розумінні процесуального законодавства, зокрема:

-одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи [(тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (пункт 6.2.4. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11)];

- обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (пункт 26 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22.01.2019);

- юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17);

- істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. ….. Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 9.06.2022 у справі № 9901/230/20);

- при цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте) (пункт 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а).

7.10. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила таке:

- необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами;

- процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку;

- обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі, або, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами;

- неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами;

- при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України;

- судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо).

7.11. Відповідно до частини четвертої статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

8.12. Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у постановах послідовно сформулювали правові висновки, що не є нововиявленими обставинами, зокрема:

- не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (пункт 6.38. постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021);

- не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (пункти 27-28 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22.01.2019);

- не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №920/1077/16, від 15.01.2020 у справі № 916/24/17);

- обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, не можуть визнаватися нововиявленими. До того ж не вважається нововиявленими обставини зміна правової позиції суду в інших подібних справах. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а);

- не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 9901/230/20).

8.13. Колегія суддів виходить з того, що приписи статті 423 ЦПК України, статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є аналогічними за змістом з статті 320 ГПК України, відтак вищевказані правові висновки: (1) що вважається істотними обставинами справи, (2) які необхідні ознаки мають мати нововиявлені обставини, (3) висновок, що є нововиявленими обставинами, (4) що не може вважається нововиявленими обставинами, є релевантними до цієї справи.

7.14. Скаржник як на нововиявлену обставину посилається на фальсифікацію позивачем доказів, що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 28.11.2024 № СЕ-19/111-24/62068-ПЧ та не дослідження судом умов пунктів 2.1.9 та 4.1.2 договору.

7.15. Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що заява ФОП Бойко К. В. фактично спрямована на переоцінку доказів, досліджених судом під час розгляду справи.

7.16. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта не має заздалегідь установленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами статті 86 цього Кодексу. Висновок експерта від 28.11.2024 № СЕ-19/111-24/62068-ПЧ, складений у межах кримінального провадження № 12024105100001253, є доказом, який міг бути поданий відповідачем до суду першої інстанції під час розгляду справи, проте цього зроблено не було. При цьому вирок суду, що набрав законної сили, у розумінні пункту 2 частини другої статті 320 ГПК України заявником не надано.

7.17. Апеляційний господарський суд погодився з такими висновками та зазначив, що доводи відповідача зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин та досліджених доказів, що не відповідає положенням Розділу IV Глави 3 ГПК України щодо перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

7.18. Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги у рішенні Господарського суду міста Києва від 28.08.2023, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, зазначив, що орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове оплатне користування орендоване приміщення, що підтверджується відповідним належним чином оформленим двостороннім актом приймання-передачі нерухомого майна в оренду від 11.02.2019, копія якого міститься в матеріалах справи. Протягом дії договору позивач надав відповідачу послуги з оренди на суму 1 487 053,43 грн, а відповідач прийняв послуги оренди в обсязі, зазначеному у щомісячних актах, шляхом підписання цих актів. Відповідач неналежно виконував умови договору, оплативши послуги оренди лише частково у розмірі 1 287 406,91 грн, унаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 199 646,52 грн, що підтверджується підписаними сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022 - 31.01.2023 та актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2019 - 28.02.2023.

7.19. Таким чином, за висновками апеляційного суду, рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/9262/23 обґрунтовано не лише актами здачі-приймання виконаних робіт, підпис щодо яких відповідач ставить під сумнів, а й іншими доказами, зокрема умовами укладеного між сторонами договору, підписаним сторонами актом приймання-передачі нерухомого майна в оренду, актами звірки взаємних розрахунків та здійсненими відповідачем оплатами. Відповідач не заперечує факту прийняття майна в оренду та користування ним, а лише не визнає факту підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) уповноваженою на те особою. Водночас норми ЦК України, які регулюють правовідносини найму (оренди), не встановлюють обов`язку укладати між сторонами акти здачі-приймання наданих послуг, з огляду на незмінність об`єкта оренди, періодичність оплати та розмір відповідних платежів, визначених умовами договору.

7.20. Також за висновками апеляційного суду, відповідачем не доведено, що позивач, подаючи акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) до суду першої інстанції, діяв недобросовісно або протиправно, оскільки орендодавець, отримавши від орендаря підписані акти здачі-приймання наданих послуг, не міг знати, що вони містять підпис іншої особи, а не Бойко К. В. Колегія суддів наголосила, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/9262/23 обґрунтовано також підписаними з боку відповідача без зауважень та заперечень актами звірки взаємних розрахунків, у яких ФОП Бойко К. В. визнавала факт наявності заявленої до стягнення суми заборгованості за періоди, які були предметом спору у цій справі. Таким чином, відповідна обставина, на яку посилається заявник, а саме наявність сумнівів щодо підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) з боку відповідача, не має того істотного характеру (обов`язкової ознаки нововиявленої обставини у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України), який міг би спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, зміст судового рішення був би іншим. 

7.21. Апеляційний суд зазначив, що посилання заявника на наявність кримінального провадження № 12024105100001253 правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки вина особи у вчиненні злочину може бути встановлена лише вироком суду, що набрав законної сили.

7.22. Колегія суддів апеляційного господарського суду також відхилила доводи скаржника про те, що наявність кримінального провадження та факт заперечення підпису є достатнім доказом існування нововиявлених обставин, з посиланням на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, оскільки скаржник посилається на загальні висновки щодо визначення поняття нововиявленої обставини та її ознак. Проте висновки суду першої інстанції, наведені в оскаржуваній ухвалі, не суперечать таким висновкам Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, адже наявність або відсутність нововиявлених обставин у кожній конкретній справі, зокрема і у справі № 917/1196/19, визначається судом з урахуванням конкретних обставин, встановлених судами у кожній справі.

7.23. При цьому апеляційний суд урахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25.09.2024 у справі № 910/4490/22, від 15.05.2024 у справі № 305/402/16-ц, від 19.03.2025 у справі № 906/672/18 та від 24.07.2025 у справі № 914/1607/22, у яких зазначено щодо відсутності нововиявлених обставин за наявності експертного висновку, зокрема здійсненого у межах кримінального провадження.

7.24. Доводи скаржника про необізнаність щодо розгляду справи через ненадходження поштової кореспонденції апеляційний суд відхилив, оскільки ці обставини вже були предметом оцінки судів апеляційної та касаційної інстанцій. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, а Верховний Суд у постанові від 19.12.2024 погодився з висновками апеляційного суду щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом першої інстанції.

7.25. Проаналізувавши доводи скаржника та висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, Верховний Суд, враховуючи викладене у пунктах 7.3 - 7.7 та 7.9 - 7.13, зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на правильному застосуванні положень статті 320 ГПК України та відповідають правовим позиціям, викладеним у цій постанові, оскільки розглядаючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суди дослідили та надали належну правову оцінку обставинам, на які посилалася сторона як на нововиявлені для підстави перегляду, встановив скрізь призму статті 320 ГПК України, що ці обставини не є нововиявленими та не впливають на правильність вирішення справи, не змінюють змісту прийнятого у справі судового рішення, адже: (1) висновок експерта є окремим доказом у справі; (2) висновок експерта не має заздалегідь установленої сили та оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами статті 86 ГПК України; (3) висновок експерта не є вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження; (4) наявність сумнівів щодо підписання актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) з боку відповідача, не має того істотного характеру (обов`язкової ознаки нововиявленої обставини у розумінні пункту 1 частини другої статті 320 ГПК України), який міг би спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, зміст судового рішення був би іншим, оскільки рішення обгрунтовано й іншими доказами, оцінені судами у порядку статті 86 ГПК України.

7.26. Щодо посилання скаржника на не врахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, колегія суддів касаційного господарського суду, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у пунктах 25, 26, 32 постанови від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 щодо визначення подібності правовідносин, зазначає таке.

7.27. У справі № 917/1196/19 (на яку посилається скаржник) предметом касаційного оскарження була ухвала Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали того ж суду від 01.04.2021 про затвердження мирової угоди від 30.03.2021. Як нововиявлені обставини у вказаній справі заявник касаційної скарги зазначав встановлення факту підроблення його підпису на мировій угоді та заяві про затвердження мирової угоди яких він не підписував та відмінності печатки, відбиток якої міститься на мировій угоді та заяві про її затвердження, а також факт надсилання до апеляційного суду заяви про затвердження мирової угоди іншою юридичною особою. У постанові від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19 Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не був позбавлений можливості з власної ініціативи призначити експертизу у справі щодо достовірності підпису керівника заявника касаційної скарги, що міститься на мировій угоді та заяві про її затвердження, а також печатки цього підприємства на зазначених процесуальних документах. 

7.28. Таким чином, нововиявленими обставинами, а не новим доказом, у справі № 917/1196/19 були відсутність підпису керівника та печатки однієї із сторін затвердженої апеляційним судом мирової угоди та заяви про її затвердження. Водночас, у справі № 910/9262/23, що переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що висновок експерта від 28.11.2024 № СЕ-19/111-24/62068-ПЧ та інформація, що в ньому міститься не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України, а є за своєю правовою природою новим доказом.

7.29. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для врахування позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19 під час розгляду цієї справи.

7.30. Інші доводи скаржника, зокрема і ті, що наведено у пункті 4.3 цієї постанови, фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судами попередніх інстанцій, та спрямовані на їх переоцінку, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

7.31. Колегія суддів касаційного господарського суду також вважає за необхідне відзначити, що такі концептуальні підходи щодо процедури поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження узгоджуються з практикою усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

7.32. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 06.12.2005 у справі №Попов проти Молдови№ №2). Однак, при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі "Брумареску проти Румунії"). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24.06.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України").

7.33. Враховуючи наведене, Верховний Суд, діючи в межах повноважень, передбачених статтею 300 ГПК України, перевіривши у межах касаційної скарги законність та обґрунтованість судових рішень, дійшов висновку, що висновки судів попередніх інстанцій є такими, що узгоджуються з вимогами статей 320, 236 ГПК України.

7.34. Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

7.35. Доводи ТОВ "ДТЕК Сервіс", викладені у відзиві, беруться до уваги Касаційним господарським судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.

7.36. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

8.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу ФОП Бойко К. В. слід залишити без задоволення.

9. Судові витрати

9.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду- без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 у справі № 910/9262/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова