ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2026 р. справа № 300/8595/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі, також – відповідач), в якому просить суд: скасувати постанови за виконавчими провадженнями № 74890488 та № 74761410 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження на виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду від 14.11.2022 року у справі № 352/1950/15-ц про стягнення коштів, однак виконавче провадження на виконання даного виконавчого листа було закрито у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу. Незважаючи на це, відповідач виніс постанову про стягнення виконавчого збору за виконання виконавчого листа Тисменицького районного суду від 14.11.2022 року у справі № 352/1950/15-ц у розмірі 5573 долари США. Однак у ході виконавчого провадження жодних виконавчих дій вчинено не було. Позивач вказує, що даний виконавчий лист було пізніше спрямовано на примусове виконання до приватного виконавця, яким також винесено постанову про стягнення основної винагороди в розмірі 5573,08 доларів США. Позивачка вказує, що таким чином, з неї буде здійснено стягнення виконавчого збору у подвійному розмірі. З огляду на те, що виконавчий лист було відповідачем повернуто без фактичного виконання, позивачка просить оскаржувану постанову скасувати, а позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 1-29).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 даний позов залишено без руху. Визначено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду позовну заяву, в якій: уточнити зміст позовних вимог відповідно до пункту 4 частини першої статі 5, пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 4 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 31-32).
19.01.2026 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивачки надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено позовну заяву в новій редакції. Відповідно до змісту уточненої позовної заяви, позивач просить:
– визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бакая Івана Васильовича від 16.04.2024 № 70617033 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесену у виконавчому провадженні № 74761410 (а.с. 36-46).
Таким чином, недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було усунуто в повному обсязі.
19.01.2026 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивачки надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 відкрито провадження по даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 47-48). Призначено провести розгляд справи "04" лютого 2026 о 16:00.
Дана ухвала була доставлена до електронного кабінету Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20.01.2026 о 19:24, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 50). Таким чином з 21.01.2026 почався визначений ухвалою дводенний строк для подання відзиву на позовну заяву. Станом на момент розгляду справи від відповідача відзив до суду не надходив.
04.02.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від адвоката Говзана Миколи Миколайовича надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 55).
У судове засідання, призначене на 04.02.2026 о 16:00 сторони не з`явилися, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 57). Призначено провести розгляд справи "04" березня 2026 о 13:30.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 витребувано у відповідача матеріали виконавчого провадження № 74761410 та № 70617033 (а.с. 58-59).
20.02.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли витребувані судом докази (а.с. 64-106). Також в даному клопотанні відповідачем зазначено, що у випадку повернення виконавчого документа у зв`язку з поданням стягувачем заяви про його повернення, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного дня реєструється у автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому законом. У зв`язку з цим, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні (а.с. 64-65).
Судове засідання, призначене на 04.03.2026 о 13:30 не відбулося у зв`язку з вибуттям судді ОСОБА_2 з штату суддів Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
На виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 у зв`язку з відрахуванням зі штату суду судді Боршовського Т.І. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 № 55-ОС, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/8595/25 (а.с. 111).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 справу № 300/8595/25 передано на розгляд головуючому судді Главачу І.А. (а.с. 112).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 адміністративну справу № 300/8595/25 призначено до розгляду (а.с. 113-114). Призначено провести розгляд справи "01" квітня 2026 о 13:30.
У судове засідання, призначене на 01.04.2026 о 13:30 сторони не з`явилися, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 122).
Суд звертає увагу на те, що частиною 1 та 5 статті 205 вказано, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 9 коментованої статті передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справи, відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства, у письмовому провадженні, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті спору, встановив наступне.
Тисменицьким районним судом прийнято рішення по справі № 352/1950/15-ц від 11.10.2021, в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 97696,55 доларів США відмовлено.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09.02.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково. Рішення Тисменицького районного суду від 11 жовтня 2021 року скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, адреса: с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області, 77474), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_6, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_7, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_8, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 55730 (п`ятдесят п`ять тисяч сімсот тридцять) доларів США 76 центів заборгованості за Договором про іпотечний кредит №IFU0G40000006917 від 16.04.2008 року, з яких: 43142,01 доларів США – заборгованість по тілу кредиту, 9923,57 доларів США пеня, 11,90 доларів США штраф (фіксована частина), 2653,28 доларів США штраф (відсоток від суми заборгованості). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, адреса: с. Старі Кривотули Тисменицького району Івано-Франківської області, 77474), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_6, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_7, адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_8, адреса: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) по 10971 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят одна) грн. 99 коп. з кожного витрат по оплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.10.2022 касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", яка підписана представником Сокуренко Наталією Вікторівною задоволено частково. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 25 214,84 дол. США змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті постанову Івано-Франківського апеляційного суду залишено без змін.
14.11.2022 на виконання даного рішення суду видано виконавчий лист № 352/1950/15-ц (а.с. 105-106).
27.12.2022 за даним виконавчим листом головним державним виконавцем Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калинчук Н.Я. відкрито виконавче провадження № 70617033 (а.с. 101-102).
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калинчук Н.Я. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках у банках (а.с. 97-100).
24.05.2023 головним державним виконавцем Тисменицького відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калинчук Н.Я. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 95-96).
29.05.2023 головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Калинчук Н.Я. прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження № 70617033 (а.с. 93-94).
16.04.2024 державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакаєм І.В. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за письмовою заявою стягувача про повернення йому виконавчого документа (а.с. 85-86).
Разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакаєм І.В. прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 5573,00 долари США, про що позивачку було повідомлено листом № 118343 від 16.04.2024 (а.с. 82).
16.04.2024 за даною постановою про стягнення виконавчого збору державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакаєм І.В. відкрито виконавче провадження № 74761410, про що позивачку повідомлено листом № 118437 від 16.04.2024 (а.с. 79).
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакаєм І.В. постановлено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках у банках (а.с. 75-78).
08.10.2025 представник позивачки звернувся до відповідача із заявою в якій просив скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 70617033 та закриття виконавчого провадження № 74761410. Дана заява вмотивована тим, що жодних дій з фактичного стягнення з позивачки заборгованості у межах виконавчого провадження № 70617033 вчинено не було, у зв`язку з чим для стягнення виконавчого збору немає підстав.
Листом № 189879 від 23.10.2025 заяву представника позивачки залишено без задоволення. В даному листі відповідачем зазначено, що у випадку повернення виконавчого документа у зв`язку з поданням стягувачем заяви про його повернення, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного дня реєструється у автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому законом. У зв`язку з цим, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні (а.с. 68-70).
01.05.2024 за виконавчим листом № 352/1950/15-ц приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження № 74890488, про що позивачку повідомлено листом № 01-29/4835-4836 від 01.05.2024 (а.с. 20-22).
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 25-26).
Згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на момент розгляду справи виконавче провадження № 74761410 перебуває у статусі "Відкрито" (а.с. 123).
Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (надалі, також – Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Нормами статті 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частина 4 статті 19 Закону № 1404-VIII зобов`язує сторони виконавчого провадження невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник – фізична особа – також про зміну місця роботи.
Частина 8 статті 19 Закону № 1404-VIII передбачає, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Порядок та розміри справляння виконавчого збору регламентовано статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір – це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Так, відповідно до частини 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
При цьому, за нормами частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", є виключення про стягнення виконавчого збору, а саме, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Частиною 8 статті 27 Закону 1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Також, частиною 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено.
Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Статтею 45 Закону № 1404-VIII визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
За приписами частин 1-5 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 2 червня 2016 № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми – у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до частини 7 статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 № 643 затверджено "Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця".
Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Отже, основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.
З матеріалів справи судом встановлено та відповідачем не спростовано, що фактичного виконання виконавчого листа № 352/1950/15-ц у виконавчому провадженні № 70617033 досягнуто не було.
01.05.2024 за виконавчим листом № 352/1950/15-ц приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. відкрито виконавче провадження № 74890488, про що позивачку повідомлено листом № 01-29/4835-4836 від 01.05.2024.
Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.
Верховний Суд у постанові від 13.04.2023 у справі № 160/695/22 висловив правову позицію стосовно розв`язання питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа та зазначив наступне.
Так, Закон № 1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення із боржників виконавчого збору та основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа. З одного боку, Закон № 1404-VIII не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям. З іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні у державного виконавця.
Вирішення цієї проблеми зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.
Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення беззаперечно тягне за собою додаткові витрати. Вказана обставина може розглядатися як накладання непропорційного та надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.
Верховний Суд у вищевказаній постанові від 13.04.2023 у справі № 160/695/22 зазначив, що з-поміж учасників виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання саме боржник перебуває у найбільш уразливому становищі, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.
При цьому, Верховний Суд наголосив, що питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа є несправедливим з огляду на те, що стягнення виконавчого збору чи основної винагороди одночасно як таких, є неприпустимим. Тобто у контексті вирішення адміністративного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з точки зору дотримання засад виконавчого провадження, передбачених зокрема пунктом 5 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII, справедливим може бути лише стягнення однієї з указаних сум.
Розв`язуючи це питання, Верховний Суд повторно зазначив, що законодавство про виконавче провадження не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зрештою, як уже зазначалося, це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.
Водночас, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.
Отже, Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2023 у справі № 160/695/22 дійшов висновку, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України), до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону статтю 27 Закону №1404-VIII.
За таких обставин, суд робить висновок про помилковість доводів відповідача про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом.
Така позиція суду не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 18.04.2018 у справі № 761/11524/15-ц (провадження № 61-1788св17).
З огляду на вищезазначене, з метою недопущення подвійного стягнення з позивачки витрат, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого листа, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 16.04.2024 у виконавчому провадженні № 70617033.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2024 у виконавчому провадженні № 74761410, то суд зазначає, що оскільки така постанова була винесена щодо постанови стягнення виконавчого збору від 16.04.2024 у виконавчому провадженні № 70617033, то вона також підлягає визнанню її протиправною та скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції № 1.418747785.1 від 06.11.2025 (а.с. 28).
Як наслідок, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакая І.В. від 16.04.2024 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 70617033.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Бакая І.В. від 16.04.2024 про відкриття виконавчого провадження № 74761410.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 35021710, вул. Галицька, буд. 45, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. 
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачу копію цього рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
відповідач – Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 35021710, вул. Галицька, буд. 45, м. Івано-Франківськ, 76018). 

Суддя  Главач І.А.