Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2026  	Справа №607/5071/26 Провадження №2/607/3776/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді       Кунець Н.Р., 
з участю секретаря судового засідання   Дмитрик В-М.Р.,
позивача         ОСОБА_1 
відповідача         ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.11.2017 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1687.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 25.11.2017 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, через непорозуміння, несумісність характерів та різного роду побутових конфліктів. Шлюбні стосунки між ними припинились ще у 2023 році та вони не ведуть спільне господарство. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому просить шлюб розірвати.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2026 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ньому викладених. Вказала, що рішення розірвати шлюб є виважене та обдумане, відтак просила не надавати їм термін на примирення. Зауважила, що вона втратила почуття любові до відповідача, спільних дітей у них немає, впродовж спільного проживання між ними постійно виникали побутові сварки, у зв`язку із чим вони не живуть разом вже 3 роки. Вважає, що термін на примирення позитивного результату не дасть, так як за 3 роки вони так і не досягли порозуміння. Вона категорично заперечує з приводу примирення та не бажає зберігати шлюб з відповідачем. 
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив з приводу розірвання шлюбу та зазначив, що кохає дружину та бажає зберегти шлюб, а тому просив відмовити у задоволенні позову. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 25.11.2017 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 25.11.2017 у Тернопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис № 1687.
У даному шлюбі в сторін дітей немає. 
Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Надання строку для примирення є правом суду, а не обов`язком суду, при цьому суд має виходити виключно з обставин справи.
Якщо той з подружжя, хто ініціював розлучення, категорично проти примирення, він повинен наполягати на розлученні без надання строку на примирення, навести поважні причини неможливості збереження сім`ї, надати докази, які підтверджують такі обставини.
Судом встановлено, що позивач не бажає примирятися з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначила і у позовній заяві і у судовому засіданні.
Надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме закону та моральним засадам суспільства, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд враховує, що сторони спільних дітей не мають, близько 3-х років проживають окремо та спільного господарства не ведуть, а також, що протягом цього терміну подружжя не примирилося. 
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя, відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім`ї, а матимуть виключно формальний характер. Тому суд не вбачає підстав для надання подружжю терміну на примирення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. 
В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1331,20 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.11.2017 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, за актовим записом № 1687.
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 07.04.2026.

Головуючий суддя    	Н. Р. Кунець