Справа № 570/4868/24 
Номер провадження 2/570/79/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О. 
з участю:
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.
представника відповідачки за первісним позовом (позивача - за зустрічним позовом) адвоката Єремова М.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ТОВ «ФІНФОРС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», ТОВ «Інекомп» про визнання недійсним правочину, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС»у вересні 2024 року звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А в сумі 52258 грн., та просили стягнути з відповідачки на свою користь судові витрати: судовий збір 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір від 27.09.2021 № 1618543-А, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14.06.2021, що розміщені на веб-сайті www.ccloan.ua. ТОВ «СС ЛОУН» свої зобов`язання перед відповідачем виконало належним чином шляхом зарахування кредитних коштів на суму 20 000 грн. на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 …4243, строк користування кредитними коштами: з 27 вересня 2021 року до 26 жовтня 2021 року. У встановлений термін відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. Також відповідачка та первісний кредитор уклали додаткові угоди про продовження строку користування кредитними коштами. Загальний продовжений строк користування кредитними коштами складає 20 календарних днів, тобто до 21.12.2021. При цьому позичальник сплачує підвищену процентну ставку 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 52 258,00 грн. У встановлений строк нової дати повернення кредиту (21 грудня 2021 року) відповідач не виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 20 000 грн - сума кредиту та 32 258 грн - нараховані проценти. Зазначає, що 05 січня 2022 року ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» уклали договір факторингу № 40071779-136, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А на загальну суму 52 258 грн. Про відступлення права грошової вимоги ТОВ «ФІНФОРС» повідомило відповідача шляхом направлення 05 січня 2022 року на її електронну адресу електронного листа. Станом на день звернення із цією позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем не виконана і складає 52 258 грн, з яких: 20 000 грн. - сума кредиту та 32 258 грн. - нараховані проценти, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.
Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Представник позивача в поданому клопотанні просить витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» наступні докази, що підтверджують:
- чи було імітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну картку, маска картки № НОМЕР_3 ;
- надання виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки, маска картки № НОМЕР_3 за період з 27.09.2021 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- чи знаходиться номер телефону НОМЕР_4 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );
- інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 27.09.2021 р. по 01.10.2021 року;
- чи отримала ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 20 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 за період з 27.09.2021 р. по 01.10.2021 року.
Ухвалою від 30 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Рівненського районного суду на 19 листопада 2024 року о 09:00 год.
Розгляд справи відкладався неодноразово. 
Ухвалою від 14 січня 2025 року витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» запитувані докази. 
06 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Єремова Михайла Сергійовича, який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 04 лютого 2025 року № 017/02.5/1093, надійшло клопотання від 05 лютого 2025 року про ознайомлення із справою та доступ до справи.
17 лютого 2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла запитувана інформація та документи. Банком підтверджено, що на ім`я відповідачки емітована картка № НОМЕР_5 , 29.09.2021 року був зарахований грошовий переказ в сумі 20 000 грн. 
31 березня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотання про поновлення строку на його подання, в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування поновлення пропущеного строку, представник відповідача вказує, що з огляду на те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, а також з матеріалами справи як ОСОБА_1 так і її представник адвокат Єремов М.С. ознайомилися вже після закінчення строків для подання відзиву, тому вказані обставини є підставою для визнання їх поважними, не залежними від ОСОБА_1 та наявні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку для подання відзиву.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що кредитний договір є не укладеним, а договір факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136, укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладений на підставі неіснуючого зобов`язання. Як свідчать відомості з Реєстру небанківських фінансових установ на веб-сайті https://kis.bank.gov.ua/search-fu ТОВ «ФІНФОРС» до 15.03.2024 мало ліцензію на надання послуг з фінансових послуг «Надання послуг з факторингу». У свою чергу, в Реєстрі колекторських компаній (https://bank.gov.ua/ua/supervision/licensing-nonbanking/reg-cc) вказана компанія не значиться.
Таким чином, до дати укладення договору факторингу ТОВ «ФІНФОРС» мало би бути включеним до Реєстру колекторських компаній відповідно до п. 75 Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою правління НБУ від 24.12.2021 № 153 № 75, для того, щоб мати право здійснювати діяльність з урегулювання простроченої заборгованості в інтересах інших осіб (ТОВ «СС ЛОУН»).
Зазначає, що ТОВ «СС ЛОУН» позбавлено ліцензію на право здійснення господарської діяльності на надання фінансових послуг - «за результатами позапланових інспекційних перевірок було виявлено факти численних порушень вимог законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг у діяльності ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «СС ЛОУН» - https://bank.gov.ua/ua/news/all/dvom-finansovim-kompaniyam-anulovano-litsenziyi.
Звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору факторингу: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
З огляду на позбавлення ліцензії ТОВ «СС ЛОУН» повернення коштів на виконання кредитного договору суперечитиме Закону від 14.12.2021 року № 1953-IX. 
Позичальник не підписувала кредитного договору і не отримувала кошти на його виконання. Крім того, позивачем не доведено фактів укладення додаткових угод до вказаного кредитного договору. Докази, які додані позивачем, не свідчать про те, що кошти були надані позичальнику.
В судових засіданнях представник відповідача наголошував на тому, що, за даними відповідача, невідомі особи отримали доступ до її контактних даних, в результаті чого вони могли скористатися карткою та отримати кредитні кошти. За вказаних обставин відповідач зверталася з відповідною заявою до органів поліції.
Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошує, що інформація за підписом ТОВ «СС ЛОУН» про реєстр платежів в системі Liqpay не може вважатися належним та допустимим доказом перерахування коштів від ТОВ «СС ЛОУН» до позичальника. Крім того, докази, надані банком не свідчать про перерахування коштів за спірним кредитним договором (власне, як і посилання на кредитний договір), а відомості про платника цих коштів у виписці також відсутні. Договір, який укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання послуг в системі Liqpay також не підтверджують, що кошти були перераховані з ТОВ «СС ЛОУН» до позичальника.
За інформацією з офіційного веб-сайту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ID платежу 1775571480 на суму 20 000 грн. відсутній у зареєстрованій системі банку.
Витяг з реєстру боржників до договору факторингу також не може бути належним та допустимим доказом того, що позивач отримав від ТОВ «СС ЛОУН» права за спірним кредитним договором; договір факторингу та надані позивачем документи не містять даних про заміну кредитора у зобов`язанні, де боржником є позичальник; витяг з реєстру боржників не є первинним документом; позивачем не доведено, що він отримав від первісного кредитора саме оригінали кредитного договору з додатками, первинні документи про видачу кредиту, тощо (документи, які засвідчують права кредитора).
Також, вказує, що незрозуміло яким чином ідентифікувати електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором, і чи належить він саме позичальнику. Крім того, позивач не доводить, що смс-повідомлення з ідентифікатором були надіслані позичальнику. Аналогічно, позивачем не доведено, що в такому ж порядку були укладені додаткові угоди до кредитного договору. позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору, та як наслідок, виникнення відповідних зобов`язань за договором, оскільки не надано будь-яких доказів надіслання документів електронним шляхом чи іншого листування електронним шляхом. 
В обґрунтування заперечень відповідач також зазначає, що позивач повідомляє про те, що позичальник ознайомився з Правилами надання грошових коштів, які є в загальному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН». У свою чергу, вказаного сайту наразі не існує. Не зрозуміло, яка редакція була надана позичальнику, як і чи вона надавалася взагалі.
З посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими ТОВ «СС ЛОУН».
Позивач нарахував проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування (а саме - після 26.10.2021), що не відповідає позиції ВС в постанові від 03 грудня 2021 року у справі № 910/14180/18 та чинному законодавству. В цьому випадку, Позивач має право виключно на нарахування 3 % річних від суми основного боргу відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки порядок нарахування 2 % річних від суми боргу у відповідності до п. 8.2 Кредитного договору, носить характер неустойки та суперечить Конституції України та ст. 625 ЦК України (правова позиція ВС в постанові від 03 грудня 2021 року у справі № 910/14180/18). Позичальник не укладав відповідні додаткові угоди до кредитного договору, а позивач протилежного не довів, оскільки не надав ні доказів підпису паспорту кредиту, ні доказів надсилання додаткових угод на адресу позичальника, ні дотримання процедури за договором, а також вручення правил надання кредитних коштів. Крім того, укладення вказаних додаткових угод про збільшення строку кредитування, як і розміру ставки фінансування в односторонньому порядку, є порушення ліцензійних умов фінансової компанії та Закону України «Про захист прав споживачів» (ст. 18) і «Про споживче кредитування» (ст. 12). Такі умови про зміну умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Заперечуючи проти позову, відповідач також наголошує, що з огляду на нараховані позивачем проценти (32 258,00 грн), існує суттєвий дисбаланс договірних відносин відносно прав та інтересів позичальника, що є порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
Тоді ж, 31 березня 2025 року, від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява з клопотанням про поновлення строку на його подання.
В обґрунтування поновлення пропущеного строку представник відповідача вказує, що з огляду на те, що ОСОБА_1 не є фахівцем у галузі права, а також з матеріалами справи як ОСОБА_1 , так і її представник адвокат Єремов М.С., ознайомилися вже після закінчення строків для подання зустрічного позову, тому вказані обставини є підставою для визнання їх поважними, не залежними від ОСОБА_1 та поновлення ОСОБА_1 строку для його подання.
Покликаючись на те, що кредитний договір є неукладеним, а договір факторингу № 40071779-136, укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС», суперечить ч. 1 ст. 227 ЦК України та ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою визнання цього договору факторингу недійсним (в частині, що стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А), відповідачем наведено аналогічні підстави, що вказані у відзиві на позовну заяву.
28 серпня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області повідомив ТОВ «ФІНФОРС» про те, що про наявність зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС» про визнання недійним правочину ТОВ «ФІНФОРС» та його представник були поінформовані листом суду від 10.04.2025 року, також зустрічний позов був отриманий ТОВ «ФІНФОРС» через систему «Електронний суд».
Тоді ж, 28 серпня 2025 року, суд ухвалив прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС» про визнання недійним правочину.
27 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Єремов М.С. подав суду уточнену позовну заяву (зустрічний позов), з надсиланням до електронних кабінетів учасників процесу, де до учасників процесу просив залучити ТОВ «Інекомп» (ідентифікаційний код 40071779), попередня назва - Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» (ідентифікаційний код 40071779). 
В судовому засіданні 24 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 просив прийняти до розгляду уточнену позовну заяву (зустрічний позов), де серед відповідачів він зазначив ТОВ «Інекомп».
Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року клопотання адвоката Єремова М.С. про прийняття зустрічної позовної заяви (уточненої) задоволено: вирішено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі за позовом ТОВ «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС», ТОВ «Інекомп» про визнання недійсним правочину на 12 січня 2026 року на 10 годину, про що повідомити сторони.
В ухвалі зазначено, що відповідач має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Позивач в свою чергу має право подати до суду відповідь на відзив протягом семи днів з дня його отримання, а відповідач заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, протягом семи днів з дня отримання відповіді на відзив.
Копію ухвали направлено 25 листопада 2025 року особам, які беруть участь у справі, відповідачу направлено копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, `з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.

Суд встановив, що 27.09.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» було укладено кредитний договір від 27.09.2021 № 1618543-А, згідно з умовами якого відповідачу надається кредит на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14.06.2021, що розміщені на веб-сайті www.ccloan.ua. 
Укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
17 лютого 2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів суду надійшла інформація та документи. Банком підтверджено, що на ім`я відповідачки емітована картка № НОМЕР_5 , 29.09.2021 року був зарахований грошовий переказ в сумі 20 000 грн. 
Також відповідачка та первісний кредитор (ТОВ «СС ЛОУН») уклали додаткові угоди про продовження строку користування кредитними коштами. Загальний продовжений строк користування кредитними коштами складає 20 календарних днів, тобто до 21.12.2021. При цьому позичальник сплачує підвищену процентну ставку 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальна вартість кредиту становить 52 258,00 грн.
05 січня 2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено договір факторингу № 40071779-136, за умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» відступає ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А на загальну суму 52 258,00 грн. 
Згідно з п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (далі «винагорода»), а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за яким настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
За п. 1.1. договору факторингу Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав грошової вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами реєстру прав грошових вимог згідно додатку № 1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права грошових вимог.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр права грошових вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав грошових вимог та є невід`ємною частиною цього договору.
Фактор сплачує клієнту ціну продажу, передбачену п. 2.3. цього договору (528 566,70 грн), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний в п. 13 цього договору наступним чином: перший платіж у розмірі 100 000,00 грн фактор сплачує клієнту протягом 30 банківських днів з дня підписання договору сторонами, залишок ціни продажу у розмірі становить 428 566,70 грн фактор сплачує клієнту в строк до 04.01.2023.
Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи первісним позивачем, в порядку ст. 81 ЦПК України, не надано доказів виконання вказаного договору факторингу, зокрема, платіжних доручень про перерахування плати «винагороди» за відступлення факторові грошової вимоги.
Згідно з п. 3.1. договору факторингу право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав грошових вимог (що складається та підписується сторонами відповідно до форми, наведеної у додатку №1 до цього договору).
В підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А на підставі договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136 від ТОВ «СС ЛОУН» до ТОВ «ФІНФОРС» позивач надав скановану копію Витягу з додатку № 1 від 23.08.2024 до договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136 «Реєстр прав грошових вимог до договору факторингу № 40071779-136 від 05.01.2022», підписаний в односторонньому порядку директором ТОВ «ФІНФОРС» та скріплений печаткою ТОВ «ФІНФОРС».

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Спірний кредитний договір укладений в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «СС ЛОУН».
З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України «Про електронну комерцію», суд дійшов висновку, що ТОВ «СС ЛОУН» та відповідачкою в електронному вигляді укладений кредитний договір 27.09.2021 № 1618543-А з урахуванням додаткових угод та угод про автопролонгацію до кредитного договору, підписаних сторонами.
Суд вважає, що позивач надав належні, допустимі та достатні докази в підтвердження перерахування ТОВ «СС ЛОУН» кредитних коштів в сумі 20 000 грн. на розрахунковий рахунок відповідачки на виконання зобов`язань за кредитним договором 27.09.2021 № 1618543-А.
Перевіривши правильність розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором 27.09.2021 № 1618543-А, здійсненого ТОВ «СС ЛОУН», суд зазначає, що розрахунок відповідає умовам зазначеного кредитного договору, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи представника відповідачки про неправильність розрахунку кредитної заборгованості, доданого до позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора в зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Разом з тим, суд вважає, що первісний позивач не довів на підставі належних, достовірних та достатніх доказів факт набуття ТОВ «Фінфорс» права вимоги до відповідачки за кредитним договором 27.09.2021 № 1618543-А в загальній сумі 52 258,00 грн на підставі договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136, з огляду на те, що згідно з умовами п. 1.2, 3.1 зазначеного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав грошової вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами реєстру прав грошових вимог, що складається та підписується сторонами відповідно до форми, наведеної у додатку №1 до цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права грошових вимог.
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр права грошових вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав грошових вимог та є невід`ємною частиною цього договору.
Отже, враховуючи узгоджені сторонами умови договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136, доказом, на підставі якого суд може достовірно встановити факт переходу новому кредитору ТОВ «ФІНФОРС» від первісного кредитора ТОВ «СС ЛОУН» права вимоги до відповідачки за цим договором факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136, є підписаний сторонами та скріплений печатками Реєстр прав грошових вимог до зазначеного договору факторингу, що є невід`ємною частиною договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136, підписаний в односторонньому порядку позивачем витяг з реєстру прав грошових вимог не є належним та достатнім доказом, який підтверджує факт переходу від клієнта до фактора - ТОВ «ФІНФОРС» прав грошових вимог за договором факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136.
Крім того, заслуговують на увагу доводи представника первісного відповідача (позивача за зустрічним позовом) про те, що, в Реєстрі колекторських компаній (https://bank.gov.ua/ua/supervision/licensing-nonbanking/reg-cc) ТОВ «ФІНФОРС» не значиться. 
Таким чином, до дати укладення договору факторингу ТОВ «ФІНФОРС» мало би бути включеним до Реєстру колекторських компаній відповідно до п. 75 Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого постановою правління НБУ від 24.12.2021 № 153 № 75, для того, щоб мати право здійснювати діяльність з урегулювання простроченої заборгованості в інтересах інших осіб (ТОВ «СС Лоун»).
За інформацією на офіційному веб-сайті НБУ https://bank.gov.ua/ua/news/all/dvom-finansovim-kompaniyam-anulovano-litsenziyi (дата публікації 24 лютого 2023 року) ТОВ «СС ЛОУН» позбавлено ліцензію на право здійснення господарської діяльності на надання фінансових послуг - «за результатами позапланових інспекційних перевірок було виявлено факти численних порушень вимог законодавства про захист прав споживачів фінансових послуг у діяльності ТОВ «МІСТЕР КЕШ» та ТОВ «СС ЛОУН».
Суд погоджується з тим, що ознаками, що притаманні договору факторингу є:
1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 
2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 
3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 
4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 
5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21).
З огляду на позбавлення ліцензії ТОВ «СС ЛОУН», стягнення кредитних коштів в судовому порядку фактором (який є фінансовою компанією) суперечитиме суті фінансової послуги, права та обов`язки за якою (кредитним договором) відступлено первинним кредитором. З цього приводу питанню розмежування правочинів з відступлення права вимоги (цесії) та договору факторингу присвячено ряд постанов ВП ВС, зокрема, від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 та від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.
Ці обставини первісним позивачем не спростовано.
З урахуванням викладеного, позов ТОВ «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А в розмірі 52 258 грн не підлягає задоволенню в зв`язку з недоведеністю позивачем набуття ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги до відповідачки за цим кредитним договором.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсним договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136 (в частині, що стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А) слід зазначити наступне.
Підставою для недійсності правочину є недодержання вимог, передбачених ст. 203 ЦК України (зміст, форма, волевиявлення, дієздатність сторін, спрямованість на реальні правові наслідки тощо). Відповідно до ст. 215 ЦК України, правочин є недійсним у разі, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний) або якщо він визнаний недійсним судом (оспорюваний).
Відповідно до правового висновку ВП ВС у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21: договір, який не укладено, не може бути визнаний недійсним, адже відсутній сам факт правочину.
Суд констатує, що правочин вважається укладеним у встановленому порядку у разі досягнення згоди сторін за всіма істотними умовами, дотримання форми правочину і наявність волевиявлення обох сторін.
Визнання договору недійсним є неналежним способом захисту у випадку оспорювання самого факту укладення правочину через відсутність волевиявлення. Такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права шляхом визнання обов`язку боржника за договором відсутнім (постанова Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі № 554/11260/21 (провадження № 61-5526св24)).
Оскільки, сторони оспорюваного договору факторингу від 05.01.2022 № 40071779-136 (в частині, що стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А) не досягли згоди, тому в цій частині такий договір є неукладеним (таким, що не відбувся), а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
З огляду на це, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

Судові витрати
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог покладаються на первісного позивача.
Також відсутні підстави для стягнення судових витрат за зустрічним позовом з відповідача на користь держави. 

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ТОВ «ФІНФОРС»до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити. 

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інекомп» про визнання недійсним договору факторингу № 40071779-136 від 05.01.2022 року в частині, що стосується стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.09.2021 № 1618543-А - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач за первісним позовом: ТОВ «ФІНФОРС» (код ЄДРПОУ 41717584, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, каб. 508-2, м. Київ, 01042).

Відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ). 

Відповідач за зустрічним позовом: ТОВ «Інекомп» (код ЄДРПОУ 40071779, вул. Параджанова, 50, м. Житомир). 

Суддя Красовський О.О.