ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року, 
м. Київ

справа № 200/493/23
адміністративне провадження № К/990/15719/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Єресько Л.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 200/493/23
за позовом ОСОБА_1 до 11 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року (суддя - Ушенко С.В.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року (головуючий суддя - Гаврищук Т.Г., судді: Гайдар А.В., Сіваченко І.В.),
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до 11 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( 11 пприкордонний загін ДПСУ, відповідач, В/ч НОМЕР_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) ( 105 пприкордонний загін, третя особа, В/ч НОМЕР_3 ), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова КМУ № 168) у розмірі до 100 000 грн, за періоди з 26.09. по 31.12.2022 року (спірний період) пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій);
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 000 грн, за спірний період пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні нацбезпеки в зонах бойових дій. 
Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю відповідача, який не здійснив нарахування та виплату позивачу підвищеної винагороди, право на яку передбачено пунктом 1 Постанови КМУ № 168 за участь у бойових діях або забезпечення нацбезпеки в зонах бойових дій.
ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1  проходить військову службу з 16 березня 2022 року у В/ч НОМЕР_2 ( 11 прикордонний загін ДПСУ). На підставі наказу від 19 березня 2022 року №112-ОС його призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », присвоєно звання молодшого сержанта.
Наказом від 11 липня 2022 року № 153-ВВ військовослужбовця направлено у службове відрядження до 24 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_6 ). Наказом від 9 вересня 2022 року № 372-ОС його переведено на посаду помічника гранатометника 2 відділення другої прикордонної застави відділу прикордонної служби № 2. Наказом від 9 листопада 2022 року № 249-ВВ військовослужбовцю надано відпустку за сімейними обставинами тривалістю 5 календарних днів з 10 листопада 2022 року.
Відповідно до розпорядження Адміністрації ДПСУ від 16 вересня 2022 року військовослужбовця передислоковано до 105 прикордонного загону, де він з 28 вересня 2022 року по 7 січня 2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_3 ). Підставою для направлення слугував бойовий наказ Адміністрації ДПСУ від 16 вересня 2022 року № 165/гриф.
З відповіді 105 прикордонного загону від 12 січня 2023 року № 22/285-23-Вих на адвокатський запит вбачається, що ОСОБА_1 виконував завдання в оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону на підставі бойових розпоряджень від 19 вересня 2022 року № 276/гриф, від 25 вересня 2022 року № 1348/гриф та від 25 жовтня 2022 року № 1697/дск. Самі розпорядження надати неможливо через обмежений гриф доступу. При цьому 105 прикордонний загін підтвердив, що списки за формою додатку 2 до наказу Адміністрації ДПСУ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - наказ № 392-АГ) на адресу 11 прикордонного загону не направлялись, оскільки, на думку 105 загону, підстав для збільшення винагороди не вбачалося.
За довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 (В/ч НОМЕР_3 ) від 7 січня 2023 року № 3554 позивач ОСОБА_1 (який проходить військову службу у В/ч НОМЕР_2 ) брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у період з 28 вересня 2022 року по 7 січня 2023 року.
Підстава: бойовий наказ Адміністрації ДПСУ від 16 вересня 2022 року № 165/гриф, бойові розпорядження начальника 105 прикордонного загону від 25 вересня 2022 року № 1348/гриф та від 25 жовтня 2022 року № 1697/дск.
З відповіді 11 прикордонного загону від 18 січня 2023 року № 14-348-23-вих на адвокатський запит вбачається, що підвищена додаткова винагорода за спірний період не нараховувалась і не виплачувалась із тієї причини, що 105 прикордонний загін не надав інформації про дні безпосередньої участі у бойових діях за встановленою формою. При цьому 11 прикордонний загін звертався до 105 загону з відповідним запитом листом від 25 листопада 2022 року № 22/2811-22-вих, однак листом від 4 грудня 2022 року № 22/4928-22-Вих 105 загін повідомив про відсутність підтверджувальної інформації.
Згідно з довідкою 11 прикордонного загону ДПСУ № 12/570 від 21.02.2023 щодо відрядження військовослужбовця, молодший сержант ОСОБА_1 11.07.2022 вибув у службове відрядження на ділянку ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до наказу начальника 11 прикордонного загону від 11.07.2022 № 153-ВВ.
Відповідно до розпорядження Адміністрації ДПСУ від 16.09.2022 № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з 24 прикордонного загону на ділянку 105 прикордонного загону, військовослужбовець з 28.09.2022 по 07.01.2023 перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника 105 прикордонного загону.
Згідно з архівною відомістю за 2022 рік, додаткова винагорода ОСОБА_1 виплачувалась у таких розмірах: вересень-листопад 2022 року - по 30 000 грн щомісяця, грудень 2022 року - 55 000 грн.
9 січня 2023 року позивач повернувся із відрядження до 11 прикордонного загону та приступив до виконання службових обов`язків відповідно до наказу начальника 11 прикордонного загону від 09.01.2023 №153-ВВ.
Однак, на думку позивача, відповідачем було допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн, встановленої пунктом 1 Постанови КМУ № 168, за період його відрядження, у зв`язку із чим останній звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
За результатом касаційного провадження, Верховний Суд постановою від 28 червня 2024 року скасував рішення суду першої і апеляційної інстанції, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Після нового розгляду рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Підставою для відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 суди зазначили відсутність належних доказів безпосередньої та особистої участі позивача у бойових діях або заходах з оборони, а також відсутність у матеріалах справи документів, що підтверджують право на виплату збільшеної винагороди, - попри те, що суди неодноразово витребовували такі докази від військових частин.
Суди покликалися на те, що на виконання постанови Верховного Суду від 25 червня 2024 року ними вживалися заходи щодо витребування документів, які підтверджують участь позивача у бойових діях або заходах із забезпечення національної безпеки і оборони з відповідних прикордонних загонів (військових частин).
Так на виконанання суду 105 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_3 ) надав додаткові пояснення у яких зазначив, що бойові розпорядження від 19.09.2022 № 276/гриф, від 25.09.2022 № 1348/гриф та від 25.10.2022 № 1697/гриф надати неможливо, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску. Відповідно до цих розпоряджень, позивач у складі 11 прикордонного загону у складі зведеного загону 24 прикордонного загону приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону. При цьому зазначені розпорядження видавались стосовно зведеного загону 24 прикордонного загону загалом, без зазначення прізвищ конкретних військовослужбовців, та стосувалися прийняття під охорону та оборону ділянки державного кордону. 
Журнал бойових дій, книга оперативно-службової діяльності та журнал надходження розпоряджень по підрозділу обліковувалися та велися безпосередньо у 2 відділі прикордонної служби  11 прикордонного загону і до 105 прикордонного загону не надавалися, у зв`язку із чим останній позбавлений можливості підтвердити безпосередню участь позивача у бойових діях та не мав підстав для складання і направлення Списків за додатком 2 до Наказу № 392-АГ за вересень-грудень 2022 року.
Довідка від 07.01.2023 № 3554 була опрацьована в одному примірнику та надана нарочно представнику 11 прикордонного загону. При цьому 105 прикордонний загін зазначив, що вказана довідка не є документом, який підтверджує право позивача на отримання додаткової винагороди за постановою КМУ №168, а лише інформує про період перебування позивача в зоні бойових дій та можливість виконання ним бойових завдань. 
11 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_2 ) надав архівну відомість за 2022 рік та витяги з рапортів начальника 2 відділу прикордонної служби 11 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_2 ) за вересень-листопад 2022 року. Водночас зазначено, що довідка про участь у бойових діях видається органом, до якого військовослужбовець був відряджений, тому 11 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_2 ) не може підтвердити або спростувати участь позивача у бойових діях та оформити таку довідку у порядку, визначеному наказами № 392-АГ та № 628/0/81-22-АГ від 09.12.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» № 628-АГ (далі - наказ № 628-АГ).
11 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_2 ) повідомив, що довідка від 07.01.2023 № 3554 до них не надходила, підстави її видачі 105 прикордонним загоном (В/ч НОМЕР_3 ) їм не відомі, а записи щодо позивача в журналі бойових дій відсутні.
11 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_2 ) у письмових поясненнях зазначив, що позивач у складі 2 відділу прикордонної служби 11 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_2 ) виконував завдання в оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_3 ) на підставі бойових розпоряджень, які стосувалися охорони та оборони ділянки державного кордону. Водночас ці розпорядження видавалися щодо зведеного загону загалом та не містили відомостей про конкретних військовослужбовців. Документи, які могли б підтвердити безпосередню участь позивача у бойових діях (журнали бойових дій, книги оперативно-службової діяльності, журнали розпоряджень), велися у 2 відділі прикордонної служби 11 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_2 ) та до 11 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_3 ) не надходили, у зв`язку з чим підтвердити участь позивача у бойових діях або виконанні відповідних завдань неможливо. Водночас довідку від 07.01.2023 № 3554 було видано у зв`язку з перебуванням позивача у відрядженні до цієї військової частини, однак вона лише інформує про період перебування в районі виконання завдань і можливість їх виконання та не підтверджує безпосередню участь у бойових діях у розумінні Постанови КМУ № 168.
105 прикордонний загін (В/ч НОМЕР_3 ) зазначив, що документи, передбачені наказами № 392-АГ та № 628-АГ, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях та дають підстави для виплати винагороди до 100000 грн, до неї від 2 відділу прикордонної служби 11 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_2 ) не надходили. Подані рапорти щодо виплати додаткової винагороди не містять посилань на бойові накази чи інші підтверджуючі документи, у зв`язку із чим відповідні виплати не були здійснені. При цьому сам факт виконання завдань з охорони та оборони державного кордону або наявність бойових розпоряджень не підтверджує безпосередню участь у бойових діях у розумінні Постанови № 168. На виконання ухвали суду військовою частиною повторно складено довідку від 07.01.2023 № 3554 із посиланням на бойовий наказ Адміністрації ДПСУ від 16.09.2022 № 165.
З огляду на викладене, суди дійшли висновку про відсутність належних та допустимих доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях за період з 26.09.2022 по 31.12.2022, у зв`язку із чим у задоволенні позову було відмовлено.
IV. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
Не погодившись із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій, позивач просить Верховний Суд скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Як на підставу оскарження рішення суду апеляційної інстанції представник позивача послався на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та зазначив про те, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій застосували норми права, а саме пункт 4 наказу № 392-АГ та пункт 3 наказу № 628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» - без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/505/23 та від 05 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23 щодо документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах. 
Позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції, не врахував правові висновки викладені Верховним Судом у справах № 200/986/23, № 200/493/23 та № 200/660/23, де суд касаційної інстанції зокрема вказав, що згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
Поряд із цим звертає увагу, що під час дослідження документального підтвердження участі позивача у заходах, які надають право на виплату збільшеної додаткової винагороди, суди не враховали позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду від 30 липня 2024 року у справі № 200/505/23 та від 05 серпня 2024 року у справі № 200/4100/23, щодо оцінки рапортів. Тому позивач вважає, що суди дійшли помилкового висновку про неналежність витягів з рапортів як доказів через відсутність зазначення у них підстав.
Касаційна скарга, як указує скаржник, стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо реалізації права військовослужбовців Держприкордонслужби на збільшену додаткову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену Постановою КМУ № 168.
Верховний Суд ухвалою від 05 травня 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, та просить скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
V. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 341 КАС України).
У справі, що переглядається, військовослужбовець Держприкордонслужби ОСОБА_1 просить виплатити йому збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови КМУ № 168, у розмірі до 100 000 гривень за період з 26.09.2022 по 31.12.2022 у період відрядження до 105 прикордонного загону (В/ч НОМЕР_3 ) за участь у бойових діях або забезпечення нацбезпеки в зонах бойових дій. 
Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Після нового розгляду суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що під час розгляду справи не було встановлено наявність наведених пунктом 4 Наказу № 392-АГ та пунктом 3 Наказу № 628-АГ документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах. Також суди зазначили, що під час розгляду справи не було встановлено фактів того, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у завданнях/заходах у документах, які потім слугують підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.
Суди попередніх інстанцій обмежились констатацією відсутності у матеріалах справи будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів безпосередньої участь позивача у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, які дають військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ № 168, за спірний період.
У доводах касаційної скарги позивач стверджує, що в оскаржуваних судових рішеннях суди застосували положення (пункт 4) Наказу № 392-АГ та (пункту 3) Наказу № 628-АГ без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у справах № 200/986/23, № 200/493/23 та № 200/660/23, за яким згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджуючих документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
Порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, визначені наказами Адміністрації Держприкордонслужби.
За пунктом 4 Наказу № 392-АГ, який уведено в дію з 01 серпня 2022 року, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
(1) бойового наказу (бойового розпорядження);
(2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 цього наказу визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджувальні документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
Відповідно до пункту 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.
Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.
Згідно з пунктом 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 Наказу).
Пунктом 12 Наказу № 392-АГ визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
З 01.12.2022 був уведений в дію наказ № 628-АГ.
Пунктом 3 Наказу № 628-АГ визначено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
(1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
(2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
(3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги, колегія суддів враховує, що Верховний Суд сформував висновок щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, від 9 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168.
У постановах, на які покликається позивач, Верховний Суд зазначив, що згідно з пунктом 4 наказу № 392-/0/81-22-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах здійснюється на підставі комплексу інформації, наявної у відповідних документах, а відповідно до пункту 3 наказу № 628/0/81-22-АГ перелік підтверджувальних документів допускає альтернативність і не зведений винятково до їхньої сукупності.
Таким чином Верховний Суд дійшов висновків, що пункт 4 наказу № 392-АГ передбачає підтвердження участі у бойових діях на підставі сукупності відповідних документів, тоді як пункт 3 наказу № 628-АГ такої вимоги не містить і допускає альтернативність підтверджуючих документів.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 28 вересня 2022 року по 7 січня 2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні 105 прикордонного загону на підставі бойового наказу Адміністрації ДПСУ від 16 вересня 2022 року №165/гриф. Цей факт сторонами не заперечується.
У позовній заяві позивач стверджував, що в період з 28 вересня 2022 року по 7 січня 2023 року перебуваючи у відрядженні виконував бойові завдання на кордоні з Білорусією, а тому він має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн відповідно до Постанови КМУ №168.
Суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з архівною відомістю за 2022 рік, додаткова винагорода ОСОБА_1 виплачувалась у таких розмірах: вересень-листопад 2022 року - по 30 000 грн щомісяця, грудень 2022 року - 55 000 грн.
Відмовивши позивачу у задоволенні позову за увесь спірний період через відсутність будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, суди попередніх інстанцій помилково застосували положення наказу № 628-АГ та не врахували, що його дія почалася з 1 грудня 2022 року, а також залишили поза увагою висновки Верховного Суду щодо їх тлумачення.
Оскільки наказ № 392-АГ діяв до листопада 2022 року та встановлював обов`язковість підтвердження участі у бойових діях сукупністю документів, такий підхід не є тотожним правовому регулюванню, запровадженому наказом № 628-АГ.
За цих обставин висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову за період з 01 грудня 2022 року з підстав відсутності будь-яких належних, допустимих та достовірних документів є передчасними та не узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду щодо можливості альтернативного доказування.
Суди попередніх інстанцій, зазначивши, що позивач був відряджений до 105 прикордонного загону, однак фактично перебував у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_6 ), натомість, не перевірили та не встановили належним чином які саме завдання виконував позивач у складі іншої військової частини, під чиїм оперативним підпорядкуванням перебував та чи складалися належні документи, що є ключовим для підтвердження права на додаткову виплату.
Встановлення цих фактичних обставин є важливим для визначення, чи дійсно позивач належав до категорії військовослужбовців, які мають право на підвищену додаткову винагороду у спірний період, що зазначений в довідці № 3554 від 07.01.2023.
Такий підхід не узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, згідно з якою порушення порядку передання документів між військовими частинами щодо участі військовослужбовця у бойових діях не свідчить про відсутність у нього права на додаткову винагороду (постанови від 23.05.2024 у справі № 120/4387/23, від 24.05.2024 у справі № 120/4967/23, від 28.05.2024 у справі № 120/5170/23, від 08.08.2024 у справі № 280/2754/23 та від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23), а суди, встановивши відсутність підтверджуючих документів, були зобов`язані з`ясувати, які завдання і де виконував позивач під час відрядження (постанови Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 200/660/23 та від 22.11.2023 у справі № 520/690/23).
Верховний Суд звертає увагу на те, що ненадання частини документів зумовлене їх засекреченістю або веденням у підрозділі, до якого позивач не належав організаційно, не може покладатися у вину позивачу. Військовослужбовець не може нести негативні наслідки через неналежну організацію документообігу між військовими частинами.
Суди попередніх інстанцій обмежились констатацією недостатності доказів, разом з тим не звернули уваги, що на виконання вимог наказів № 392-АГ та № 628-АГ, з метою реалізації Постанови КМУ № 168, 11 та 105 прикордонними загонами видавалися рапорти та витяги з рапортів на виплату додаткової винагороди, зокрема, позивачу. 
Водночас суди попередніх інстанцій виходили з того, що подані рапорти не містять посилань на первинні бойові документи (накази, розпорядження, журнали бойових дій) та не конкретизують підстав їх складання із зазначенням відповідних підпунктів наказу № 392-АГ, у зв`язку з чим дійшли висновку про непідтвердження безпосередньої участі у бойових діях. З огляду на це такі рапорти були визнані неналежними та недостатніми доказами для нарахування додаткової винагороди.
Однак такі висновки є помилковими та передчасними. Зокрема, суди не звернули увагу на наявний у матеріалах справи витяг з рапорту начальника 2 відділу прикордонної служби 11 прикордонного загону майора ОСОБА_2 від 01.01.2023 № б/н за період з 01.12.2022 по 31.12.2022, яким він клопоче про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн містить посилання на первинні бойові документи - бойове розпорядженняня та журнали бойових дій.
Суди помилково вважали, що рапорт не підтверджений змістом документів, якими він обґрунтований та залишили поза увагою бойові розпорядження, на які міститься посилання в рапорті (№ 691-ДСК), що фіксують участь та є первинними бойовими документами та фіксують участь військовослужбовця у відповідних заходах. Водночас залишено поза увагою зміст таких документів та їх значення для підтвердження обставин справи.
Крім того, суди не врахували, що сам рапорт є документом, прямо передбаченим пунктом 3 наказу № 628-АГ, та може виступати належним доказом підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів, що дають право на виплату додаткової винагороди.
Тим більше обов`язок оформлення документів, визначених пунктами 4, 5, 11 наказу № 392-АГ та пунктами 3, 5, 7 наказу № 628-АГ які є підставою для нарахування і виплати коштів, покладено на начальників (керівників) органів Держприкордонслужби (командирів військових частин), які ведуть (вели) бойові дії, та до яких були відряджені військовослужбовці (висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2025 року справа № 120/7924/23) недоліки оформлення таких документів, їх неповнота не можуть покладатися на військовослужбовця, якщо складання таких документів є обов`язком відповідних посадових осіб.
Помилковим є висновок суду апеляційної інстанції, що виконання позивачем завдань з охорони певної ділянки державного кордону у зоні відповідальності 105 прикордонного загону, про що зазначала третя особа, є одним із безпосередніх функціональних обов`язків позивача як військовослужбовця ДПС, і само по собі виконання такого завдання не передбачено пунктами 2 наказів № 392-АГ та № 628-АГ та не дає права на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168.
Такий висновок не узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23, відповідно до якої в умовах воєнного стану оцінка виконуваних завдань не може бути формальною. Верховний Суд зазначив, що завдання, які у мирний час вважаються елементами оперативно-службової діяльності, в умовах збройної агресії можуть свідчити про безпосередню участь у бойових діях або заходах.
Верховного Суду у постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23 зазначив, що в умовах воєнного стану аналіз виконуваних військовослужбовцем завдань не можна проводити виключно на підставі Положення про відділ прикордонної служби, адже воно не враховує специфіку виконання таких завдань під час бойових дій. Якщо в мирний час певне завдання може мати вигляд складової звичайної «оперативно-службової діяльності», то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. Тому висновки про те, що виконання завдання «вогнева засідка» належить лише до службових обов`язків військовослужбовця і не дає права на збільшену винагороду, є необґрунтованими, оскільки вони не враховують специфіку виконання таких завдань позивачем в умовах воєнного стану.
Факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень у зоні ведення бойових дій може свідчити про участь у таких заходах, якщо це підтверджується документами, передбаченими пунктом 3 наказу № 628-АГ.
Отже, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про «звичайні функціональні обов`язки з виконання завдань з охорони певної ділянки державного кордону» є передчасним і неповним, оскільки не враховує воєнну обстановку, актуальні норми на відповідний період і зміст виконаного завдання у світлі правових підходів, сформульованих Верховним Судом.
Оцінюючи характер виконуваних завдань, суди попередніх інстанцій не врахували позицію Верховного Суду та не перевірили чи наявні у справі документи, передбачені пунктом 3 Наказу № 628-АГ, у поєднанні з іншими доказами підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, що дають підстави для нарахування та виплату підвищеної винагороди до 100 000 грн відповідно до Постанови КМУ № 168.
Обмежившись констатацією того, що під час розгляду справи не було встановлено підтверджувальних документів (будь-яких належних, допустимих та достовірних документів), суди обох інстанцій не врахували положення пункту 8 Наказу № 628-АГ, яким передбачено обов`язок командирів до 5 числа щомісячно подавати інформацію про відряджених військовослужбовців, а пунктом 7 цього ж Наказу - видавати підтверджуючу довідку, і, що відсутність такої інформації не позбавляє права на винагороду, якщо участь особи підтверджена іншими документами.
У постанові від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23 Верховний Суд наголосив, що порушення порядку передання документів між військовими частинами не є підставою для відмови у виплатах, якщо факт участі у бойових діях підтверджений іншими доказами.
Аналогічні висновки викладено також у постановах від 23.05.2024 року (страва № 120/4387/23), від 24.05.2024 (справа № 120/4967/23), від 28.05.2024 (справа № 120/5170/23) та від 08.08.2024 ( справа № 280/2754/23).
Держава не може відмовляти у виплаті, якщо законодавчі норми передбачають її, а військовослужбовець відповідає цим умовам.
Такий підхід призвів до неповного встановлення фактичних обставин участі позивача у бойових діях або заходах, що вплинуло на рішення про виплату додаткової винагороди за період його участі у бойових діях або заходах з 01.12.- 31.12.2022.
Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а наголошував щодо обов`язку суду встановлювати всі обставини справи незалежно від позиції сторін, згідно зі статтями 2 та 9 КАС України.
У низці постанов Верховний Суд зазначив, що суди повинні ретельно досліджувати весь комплекс доказів, без перекладання тягаря наслідків недбалості чи неефективної роботи посадових осіб на військовослужбовця.
Оскільки суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, то, з урахуванням повноважень касаційного суду (частина друга статті 341 КАС України), відсутня можливість перевірити правильність їх висновків загалом по суті спору.
З урахуванням викладеного Суд вважає за необхідне направити цю справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року на новий розгляд до суду першої інстанції для повного дослідження вищевказаного. В іншій частині оскаржувані рішення підлягають залишенню без змін.
Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України, якщо порушення допущені судом апеляційної інстанції, справа направляється для продовження розгляду або на новий розгляд до цього суду. В інших випадках - до суду першої інстанції.
Підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є порушення процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, якщо суд не дослідив докази, за умови обґрунтованості підстав касаційного оскарження, визначених у пунктах 1-3 частини другої статті 328 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, з огляду на приписи частини другої статті 353 КАС України, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення в частині щодо відмови у визнанні незаконним неповного нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди за Постановою КМУ №168 за періоди 01.12.-31.12.2022, а також зобов`язання 11 прикордонного загону нарахувати та виплатити зазначену винагороду в повному обсязі з урахуванням раніше виплачених сум - скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду суди мають врахувати обставини, викладені в мотивувальній частині постанови, та ухвалити рішення відповідно до статті 242 КАС України.
VI. Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в частині позовних вимог про визнання незаконним нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження ним служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.12-31.12.2022 року та зобов`язання 11 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум, а справу № 200/493/23 у цій частині направити на новий судовий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі № 200/493/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.М. Соколов А.Г. Загороднюк   Л.О. Єресько