Справа № 301/7/26
1-кп/301/123/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" березня 2026 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в м.Іршава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025071100000393 від 02.11.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження м.Іршава, Іршавського району Закарпатської області, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2023 року, яка набрала законної сили, у справі № 301/982/23, визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим на нього судом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. Крім цього, відповідно до постанови Іршавського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2023 року, яка набрала законної сили, у справі № 301/1190/23, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим на нього судом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також, згідно з постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2024 року, яка набрала законної сили, у справі № 301/3263/24, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126, ч.3 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим на нього судом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Разом із тим, ОСОБА_3 вирішив умисно не виконувати зазначені судові рішення, що набрали законної сили, та у подальшому, будучи повідомленим про те, що вищевказаними рішеннями суду його позбавлено права керування транспортним засобом, діючи умисно, в період дії позбавлення права керування транспортними засобами, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України та забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, продовжив керування транспортними засобами.
Так, ОСОБА_3 02 листопада 2025 року, близько о 17 годині 00 хвилин, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи умисно, всупереч постановам Іршавського районного суду Закарпатської області, які набрали законної сили, маючи реальну можливість їх виконати, у встановлений вказаними судовими рішеннями термін, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ 2108», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на ньому по вулиці Українській, що у місті Іршава, Хустського району, Закарпатської області. Тоді ж, під час керування автомобілем, ОСОБА_3 був зупинений працівниками СРПП відділення поліції № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», в ході чого було виявлено умисне невиконання ним вищевказаних постанов Іршавського районного суду.
Вказані вище дії ОСОБА_3 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України – умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він 11 листопада 2025 року перебуваючи за містом Іршава, вирішив допомогти товаришу та скористатися його автомобілем, щоб відвезти його додому. Крім цього, обвинувачений підтвердив, що відносно нього були внесені рішення суду про позбавлення права керування транспортним засобом. В скоєному щиро розкаюється, обіцяє, що більше такого не буде та те, що зробив для себе відповідні висновки.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст.382 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали по речових доказах.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.382 КК України, а саме - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.382 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, мотив, мету та спосіб вчинення діяння, обставину справи, що пом`якшує покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого. Дані про особу обвинуваченого, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Обставини, що пом`якшують покарання – визнання вини, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обранням покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в межах санкції статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.382 КК України, при цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства та відносно нього можуть бути застосовані положення ст.75,76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.382 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 ( два ) роки.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ у кримінальному провадженні №12025071100000393 від 02.11.2025:

- два DVD-R диски з відеозаписом з нагрудних боді камер працівників СРПП ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського
районного суду : ОСОБА_1