П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1367/26	

Суддя першої інстанції - Бабенко Д.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі №420/1367/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко Ірини Валеріївни від 15 грудня 2025 року у ВП №79818997 про зупинення вчинення виконавчих дій.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року позовні вимоги задоволені. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі №420/1367/26. 
Представник Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції в апеляційній скарзі зазначив, що державним виконавцем своїми рішеннями, діями не були порушені права позивача, в тому числі, при винесенні постанови про зупинення вчинення виконавчих дій №79818997 від 15 грудня 2025 року, оскільки вона винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
Просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
11 березня 2026 року недоліки усунуто частково.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року продовжено строк для усунення недоліків до 27 березня 2026 року.
26 березня 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
08 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
13 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі №420/39619/24:
- визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 зняти ОСОБА_1 з військового обліку та внести відомості до реєстру Оберіг 240120230640867100046, Військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 щодо зняття з військового обліку.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі №420/39619/24 набрало законної сили 07 квітня 2025 року.
23 червня 2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист по справі №420/39619/24.
11 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №420/39619/24.
В подальшому, старший державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко Ірина Валеріївна 15 грудня 2025 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №79818997 з виконання виконавчого листа №420/39619/24 від 23 червня 2025 року.
Вказаною постановою про відкриття виконавчого провадження від 15 грудня 2025 року №79818997 боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 32000 грн.
В добровільному порядку рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року по справі №420/39619/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконане.
В подальшому, старший державний виконавець Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко І.В. 15 грудня 2025 року у ВП №79818997, на підставі абз.12 п.10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).
Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Абзацами 22, 23 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VIII визначено, що зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення. 
Колегія суддів дослідила матеріали справи та дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення п.10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не можуть застосуватись формально, без урахування характеру зобов`язання. Метою цієї норми є захист національних інтересів, недопущення шкоди державі в умовах воєнного стану, регулювання переважно майнових виконавчих дій.
Натомість, її застосування до рішень немайнового характеру або ж рішень, спрямованих на відновлення прав особи, виходить за межі мети цієї норми.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що спір стосується перебування особи на військовому обліку, а тому це питання є актуальним саме в період дії особливого стану, та ніяким чином не стосується майнових питань, захищених вказаною нормою.
Відкладення виконання рішення до закінчення воєнного стану фактично означає позбавлення особи права, визначеного законом, та підтвердженого судовим рішенням.
Колегія суддів вказує, що право на судовий захист та його ефективність гарантується Конституцією України, це право включає не лише можливість звернення до суду, але і реальне виконання судового рішення.
Зупинення виконавчих дій у цій справі нівелює результат судового розгляду, порушує принцип верховенства права, є непропорційним втручанням у права позивача.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що позивач є інвалідом ІІ групи, судовим рішенням встановлено протиправність дій щодо перебування його на військовому обліку. Отже, рішення суду спрямоване на усунення порушення з боку державного органу, зволікання з виконанням якого продовжує порушення прав позивача, фактично легітимізує протиправну поведінку органу влади.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст судового рішення складений 14 квітня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв