Справа № 133/744/25 
Провадження № 33/801/266/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач: Ковальчук О. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2026 року постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області визнано винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.
Не погодившись з цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 01.03.2025 року ОСОБА_1 , рухаючись по польовій дорозі в сторону населеного пункту с. Дубові Махаринці, його транспортний засіб зіткнувся з іншим транспортним засобом, під керуванням ОСОБА_2 . Як вказує скаржник, після зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_1 став жертвою фізичного нападу збоку ОСОБА_2 , який наніс йому серію ударів у ділянку голови. Внаслідок чого ОСОБА_1 отримав рвану рану обличчя та закриту черепно-мозкову травму. 
Коли все ж таки ОСОБА_1 розпочав діалог із ОСОБА_2 , вони домовились про вирішення наслідків дорожньо-транспортної пригоди на місці без виклику поліції, в результаті чого дійшли згоди.
Скаржник зазначає, що надалі самостійно продовжувати рух на транспортному засобі ОСОБА_1 не міг, а тому викликав свого друга, щоб той забрав авто з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки самопочуття ОСОБА_1 ставало все гірше, друг останнього – ОСОБА_3 взяв спиртовмісний напій і промив ОСОБА_1 обличчя з метою знезараження отриманих від ударів ран, а також залив його у порожнину рота ОСОБА_1 . Після чого було викликано швидку допомогу.
Туди ж прибули працівники поліції та розпочали допит щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_1 повідомив їм, що він отримав травми внаслідок побиття ОСОБА_2 . Після чого, як вказує скаржник, працівники поліції інкримінували йому правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП. Однак, як вважає ОСОБА_1 , використання спирту не з його волі як антисептика не може трактуватись як умисне вживання алкоголю.
Крім того, апелянт зауважує, що єдиним доказом стану сп`яніння ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав роздруківку (чек) приладу Drager Alcotest 6810. Однак, на вказаному чеку зафіксовано дату 29.02.2024 року, в той час як подія відбулась 01.03.2025 року. Також, як зазначає скаржник, працівником поліції не було роз`яснено права ОСОБА_1 та як саме відбуватиметься огляд на стан сп`яніння. Після проведення тесту ОСОБА_1 висловив категоричну незгоду з його результатом, а тому, на думку апелянта, працівники поліції були зобов`язані доставити його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що процедура огляду не відповідала закону, а тому результати такого огляду не можуть бути використанні як доказ.
Разом з тим, скаржник наголошує, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена працівниками поліції о 15:12 год., тобто через 2 год. 42 хв. після моменту встановлення підстав для його проведення, в даному випадку дорожньо-транспортної пригоди.
Між іншим, серед доводів апеляційної скарги є те, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції безпідставно надав перевагу показанням працівників поліції, ігноруючи той факт, що вони є суперечливими та спростовуються матеріалами справи.
При цьому, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.
Разом з тим, 24 березня 2026 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що він не може з`явитись до суду, оскільки перебуває у районі виконання завдань та через умови військової служби не має стабільного доступу до мережі Інтернет та технічних засобів для участі у розгляді справи в режимі відеоконференції через систему ВКЗ чи «Електронний суд».
Варто зазначити, що попереднє судове засідання у цій справі, призначене на 19 березня 2026 року, було відкладене за клопотанням ОСОБА_1 з тих же підстав, а саме через неможливість з`явитись до суду через військову службу.
Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Оцінюючи посилання  ОСОБА_1  щодо неможливості з`явитись у судове засідання через те, що він не має стабільного доступу до мережі Інтернет та технічних засобів для участі у розгляді справи в режимі відеоконференції через систему ВКЗ чи «Електронний суд», апеляційний суд враховує, що усі документи, в тому числі і клопотання про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 направив до суду саме через підсистему «Електронний суд», що саме по собі спростовує такі його доводи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що  ОСОБА_1 не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості з`явитися у судове засідання. Крім того, суд зауважує, що  ОСОБА_1  не був позбавлений права заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконферцзв`язку із використанням власних технічних засобів.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Отже, з урахуванням викладеного, клопотання  ОСОБА_1  про відкладення судового засідання є необґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.
Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Отже, при розгляді справи необхідно встановити факт наявності дорожньо-транспортної пригоди та факт вживання алкоголю водієм після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2025 року о 15:12 год. в с. Дубові Махаринці, Хмільницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , та вживав алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, що підтверджується тестом № 1473 від 01.03.2025 року, результат огляду позитивний - 1,45% проміле, чим порушив п. 2.10.є Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Це підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259582 від 01.03.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259638 від 01.03.2025 року, складного відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено про обставини вчинення ним ДТП (а.с. 11).
Направленням на огляд водія до медичного закладу «Козятинська ЦРЛ» з метою виявлення стану сп`яніння від 01.03.2025 року, в якому зазначено про ознаки алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 (а.с. 3).
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.03.2025 року, де вказано ознаки алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , та що результат огляду позитивний (а.с. 6). 
Роздруківкою приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проводився огляд  ОСОБА_1 , на якій зазначено, що результат тесту - 1,45% проміле (а.с. 5).
Рапортом інспектору взводу № 2 роти № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Діани Соколюк від 01.03.2025 року, в якому зазначено, що 01.03.2025 року, отримавши виклик про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), наряд поліції, направляючись на місце, зв`язався із заявником в телефонному режимі, на що той повідомив, що сталося ДТП за його участі та іншого водія. Також заявник повідомив, що у іншого водія були ознаки алкогольного сп`яніння. Згодом, прибувши на місце події, було виявлено транспортний засіб «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , який також пояснив, що у його автомобіль здійснив наїзд транспортний засіб «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого зник. Вживши заходів щодо виявлення водія транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції виявили карету швидкої допомоги, в якій перебував ОСОБА_1 та за зовнішніми ознаками був схожий на водія автомобіля «ВАЗ 21099». Поспілкувавшись з ним, було встановлено, що він дійсно був учасником згаданого ДТП. При цьому у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, однак повідомив, що вживав алкогольні напої вже після вчинення ДТП (а.с. 7-8).
Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 01.03.2025 року, в яких останній повідомив, що після дорожньо-транспортної пригоди він дістав пляшку коньяку і почав заливати рану для зупинки кровотечі, зробивши один ковток. Через пів години після дорожньо-транспортної пригоди він дістав пляшку горілки та розпочав вживати алкогольний напій, зробивши один ковток (а.с. 9).
Відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що на запитання працівників поліції, чи вживав ОСОБА_1  алкогольні напої після вчинення ДТП, останній відповів, що вживав, а також проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним (а.с. 13).
Так, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9 а Правил дорожнього руху України).
Відповідно до п. 2.10 є Правил дорожнього руху України, встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
За таких обставин, оскільки за змістом ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду або до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Доводи скаржника про обставини ДТП та те, що використання спирту не з його волі як антисептика не може трактуватись як умисне вживання алкоголю, апеляційний суд оцінює критично та як такі, що повністю спростовуються матеріалами цієї справи.
З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських чітко вбачається, що  ОСОБА_1 , перебуваючи у кареті швидкої допомоги, повідомив працівникам поліції, що він потрапив у ДТП та після неї вживав алкоголь (15:12 год. на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського Гончарука). Після чого погодився пройти огляд на стан сп`яніння, проти результату якого не заперечував, відтак доводи скаржника про те, що працівники поліції були зобов`язані доставити його до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 висловив категоричну незгоду з його результатом не заслуговують на увагу та спростовуються вказаним відеозаписом.
Відеозаписами подій, які є об`єктивними доказами у справі, зафіксовано, що  ОСОБА_1  визнає факт вживання алкогольного напою після того, як сталась ДТП, тобто до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Також факт вживання алкогольних напоїв  ОСОБА_1  був визнаний ним у його письмових поясненнях.
Після чого, поліцейським був складений протокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП, копію якого  ОСОБА_1 відмовився отримувати.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було. Ніяких доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Досліджені судом відеозаписи є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ОСОБА_1 роз`яснено його права, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Отже, в даному випадку, оскільки, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідальність за складеним протоколом відносно  ОСОБА_1  настає не за керування автомобілем у стані сп`яніння, а за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, не спростовують.
Крім того, що стосується доводів скаржника про те, що процедура огляду не відповідала вимогам закону, враховуючи, що процедура огляду на стан сп`яніння була проведена працівниками поліції о 15:12 год., тобто через 2 год. 42 хв. після моменту встановлення підстав для його проведення, в даному випадку дорожньо-транспортної пригоди, то апеляційний суд вказує на таке.
Частиною 4 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 259582 від 01.03.2025 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась 01.03.2025 року о 12:30 год., в той час, як вбачається із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, прибувши на місце ДТП, ОСОБА_1 не було виявлено на місці події. Лише після вжиття заходів щодо розшуку водія транспортного засобу «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції знайшли ОСОБА_1 приблизно о 15:05 год., встановили наявність у нього ознак сп`яніння, а тому саме з цього моменту з`явились підстави для проведення відповідного огляду, відтак посилання скаржника в цій частині є необґрунтованими.
Водночас той факт, що на роздруківці (чеку) приладу Drager Alcotest 6810 зафіксовано дату 29.02.2024 року, в той час як подія відбулась 01.03.2025 року, ніяким чином не спростовують факт вживання  ОСОБА_1  алкогольних напоїв після вчиненого ДТП, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, інші доводи апелянта, зокрема, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суд першої інстанції безпідставно надав перевагу показанням працівників поліції, ігноруючи той факт, що вони є суперечливими та спростовуються матеріалами справи, спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, адже будь яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1  накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру вчиненого правопорушення.
Отже, судом першої інстанції під час розгляду справи дотримано вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя        О. В. Ковальчук