ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 р. 	Справа № 440/10710/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 02.12.25 по справі № 440/10710/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Полтавській області, перший відповідач, пенсійний орган), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Донецькій області, другий відповідач), в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії від 04.07.2025 року, що зареєстроване 07.07.2025 за № 26471/03-16, відділу перерахунків пенсій № 3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, яким відмовлено в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців, період роботи 28.03.1995 року до 26.06.2025 року на посадах в органах державної податкової служби;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 червня 2025 року з пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-XII, з урахування довідок Головного управління ДПС України в Полтавській області від 27.06.2025 року №139/16-31-10-02-08 та № 140/16-31-10-02-08, здійснити нарахування та виплату пенсії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 440/10710/25 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, код ЄДРПОУ 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексєєнко, буд. 106, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 04.07.2025 року, що зареєстроване 07.07.2025 року за № 26471/03-16 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 30.06.2025 (дати звернення із заявою) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XIІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 28.03.1995 року до 26.06.2025 року на посадах в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області від 27.06.2025 року №139/16-31-10-02-08 та № 140/16-31-10-02-08.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Надії Алексєєнко, буд. 106, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривен дев`яносто шість копійок).
Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/10710/25 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 по справі №440/10710/25 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області – задоволено частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі №440/10710/25 – в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 30.06.2025 (дати звернення із заявою) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XIІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 28.03.1995 року до 26.06.2025 року на посадах в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області від 27.06.2025 року № 139/16-31-10-02-08 та № 140/16-31-10-02-08 – скасовано.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 30.06.2025 (дати звернення із заявою) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XIІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 28.03.1995 року до 26.06.2025 року на посадах в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області від 27.06.2025 року №139/16-31-10-02-08 та № 140/16-31-10-02-08.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 30.06.2025 (дати звернення із заявою) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XIІ, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 28.03.1995 року до 26.06.2025 року на посадах в органах державної податкової служби, з урахуванням довідок Головного управління ДПС у Полтавській області від 27.06.2025 року № 139/16-31-10-02-08 та № 140/16-31-10-02-08 – залишено без задоволення.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 по справі № 440/10710/25 - залишено без змін.
Другий відповідач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, подав апеляційну скаргу, в якій, пославшись на безпідставність вимог позивача та протиправність рішення суду першої інстанції, просив суд апеляційної інстанції додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 440/10710/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 440/10710/25 відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про відсутність підстав для відшкодування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу, так як представником позивача не виконано вимоги, викладені у частині 7 статті 139 КАС України та не надано жодного документу на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.
До того ж, у порушення норми пункту 2 частини 3 статті 134 КАС України, позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували фактичне здійснення відповідних витрат.
Позивач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/10710/25 залишити без задоволення, а додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/10710/25 – без змін.
Твердження апелянта про відсутність письмових доказів, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу вважав помилковим та таким, що спростовується долученими до матеріалів справи документами, а саме: Договором про надання правничої допомоги № 11/07/25 від 11 липня 2025 року; Актом № 1 прийому-передачі наданих юридичних послуг від 30.10.2025 року; Розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу до Акту прийому-передачі наданих юридичних послуг від 30.10.2025 року; Квитанцією № 11/07/25-Ш від 11.07.2025.
Більш того, наголосив, що 21.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено заперечення на подану по справі № 440/10710/25 заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яка за своїм змістом фактично повністю дублює апеляційну скаргу.
Перший відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги додаткове рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката Степаненко Оксани Володимирівни в сумі 8000,00 грн до суду надано : ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1319893, копію договору про надання правничої допомоги № 11/07/25 від 11.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Степаненко О. В., копію акту № 1 прийому-передачі наданих юридичних послуг від 30.10.2025, копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу до акту прийому-передачі наданих юридичних послуг від 30.10.2025, копію квитанції від 11.07.2025 № 11/07/25-Ш на суму 8000,00 грн.
Дослідивши надані позивачем документи в системному зв`язку з кількістю виконаних адвокатом робіт, наданих послуг, підготовлених та поданих до суду письмових матеріалів та доказів, суд вважав, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає зменшенню до 3000,00 грн, оскільки заявлена до відшкодування сума – 8000 грн не є співмірною із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи (яка не характеризується наявністю виключної правової проблеми та не потребує встановлення значного обсягу фактичних обставин справи та вжиття дій щодо збирання значного обсягу доказів), при цьому, з питання вирішення подібних спірних правовідносин судами України напрацьовано сталу судову практику.
Надаючи оцінку визначеному судом першої інстанції розміру відшкодування за понесені позивачем витрати на правову допомогу, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до частин 3, 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача у позовній заяві було заявлено про намір відшкодування судових витрат після ухвалення судового рішення у розмірі 8000 грн.
Так, рішення суду у даній справі було ухвалено 27.10.2024, а вже 31.10.2025 позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, що свідчить про дотримання процесуального строку.
Положеннями частин 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Положеннями статті 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Надаючи оцінку рівню адвокатських витрат, що мають бути присуджені у цій справі позивачу, колегія суддів оцінює чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою понесеним позивачем витратам на правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/WestAllianceLimited проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши надані представником позивача документи на підтвердження заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, колегією суддів встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Степаненко Оксаною Володимирівною укладено договір № 11/07/25 про надання правничої допомоги від 11.07.2025, відповідно до пункту 1.1 якого, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, у тому числі, але не виключно стосовно захисту прав та законних інтересів клієнта з питань пенсійного забезпечення (переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та домовленістю між сторонами з усім обсягом повноважень, визначених нормами діючого законодавства України в усіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, судах усіх інстанцій, органах виконавчої служби, тощо.
У пунктах 3.1, 3.2 договору № 11/07/25 про надання правничої допомоги від 11.07.2025 сторони узгодили, що вартість послуг (гонорар) визначається їх об`ємом, затраченим адвокатом часом для їх надання та домовленістю сторін.
Загальна вартість договору складається із сум, визначених у Актах наданих послуг та розрахунках до них, що є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно із розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу до Акту № 1 прийому-передачі наданих послуг від 30.10.2025, адвокатом надано правову допомогу на загальну суму 8000 грн, а саме:
- консультування з питань звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком Згідно Закону України «Про державну службу» та зобов`язання вчинити певні дії відповідно до норм чинного законодавства та судової практики з аналізом наданих клієнтом документів, кількість витраченого часу – 1 год, вартість – 1000 грн;
- підготовка адміністративного позову про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та подання до Полтавського окружного адміністративного суду, кількість витраченого часу – 1 год, вартість – 4000 грн;
- підготовка та подання через Електронний кабінет до Полтавського окружного адміністративного суду відповіді на відзиви ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Полтавській області у справі № 440/10710/25 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, кількість витраченого часу – 2,5 год, вартість – 2500 грн;
- підготовка та подання через Електронний кабінет до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про винесення додаткового судового рішення та документів на підтвердження заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 440/10710/25, кількість витраченого часу – 1 год, вартість – 500 грн.
Загальна вартість послуг – 8000 грн.
На підтвердження факту здійснення оплати до матеріалів справи долучено квитанцію № 11/07/25-м від 11.07.2025.
Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, колегія суддів на підставі належних та допустимих доказів враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Зі змісту норм частини 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Другий відповідач, заперечуючи проти стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу (3000 грн), покликався на його неспівмірність зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та фактично затраченим на їх виконання часом.
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача складено позовну заяву та відповідь на відзиви відповідачів на позовну заяву.
При наданні оцінки обґрунтованості стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів враховує обсяг вказаних документів (позовна заява – 25 сторінок, відповідь на відзиви – 11 сторінок) та затрачений на їх складення час.
Беручи до уваги, що при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції у повному обсязі враховано та надано оцінку складності справи та виконаним адвокатом роботам, а також часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт відносно обсягу таких робіт, колегія суддів вважає, що судом визначено обґрунтований та пропорційний розмір правової допомоги, що підлягає стягненню з другого відповідача.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає до стягнення (3000,00 грн).
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 по справі № 440/10710/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій