Справа № 459/2938/23 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3939/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Федчун Н. С.,
з участю – позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки – адвоката Телішевського І. Д., представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Шубака М. І., представника третьої особи – адвоката Ружицької О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скарга ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 05 листопада 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Годованного Олексія Віталійовича, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та довіреності,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Шептицького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Годованного Олексія Віталійовича, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та довіреності.
Ухвалою Шептицького міського суду Львівської області від 05 листопада 2025 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На вирішення експертизи поставлено таке питання: чи виконані ОСОБА_3 чи іншою особою рукописні записи прізвища, імені та по батькові і підпис від імені ОСОБА_3 на оригіналі першого примірника довіреності від імені ОСОБА_3 від 16 липня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним Олексієм Віталійовичем, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 752, та рукописні записи, які містяться на оригіналі другого примірника цієї ж довіреності, зареєстрованого в зазначеному реєстрі нотаріальних дій ?
Зобов`язано П`яту Львівську державну нотаріальну контору надати для проведення експертизи оригінали реєстру нотаріальних дій, де за номерами 3-397, 3-398, 3-399, 3-400 від 04 лютого 2011 року та за №3-2384 від 04 серпня 2011 року мають місце підписи від імені ОСОБА_3 та рукописний запис її прізвища та ініціалів як вільні зразки підпису і почерку ОСОБА_3 .
Зобов`язано ОСОБА_2 надати для проведення експертизи оригінал першого примірника довіреності від імені ОСОБА_3 від 16 липня 2021 року , посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним Олексієм Віталійовичем.
Зобов`язано приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Годованного Олексія Віталійовича надати для проведення експертизи оригінал другого примірника довіреності від імені ОСОБА_3 від 16 липня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним Олексієм Віталійовичем та оригінал реєстру нотаріальних дій, в якому дана довіреність зареєстрована.
Як вільні зразки підпису та ОСОБА_6 надати експерту оригінали документів, долучених до матеріалів справи, в яких містяться вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_3 (оригінал першого примірника попереднього договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2011 року, оригінал першого примірника договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2011 року, оригінал нотаріально-посвідченої заяви ОСОБА_3 від 04 серпня 2011 року, оригінал другого примірника попереднього договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2011 року, оригінал другого примірника договору купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2011 року); документи з підписами та рукописним текстом, виконаними ОСОБА_3 , які знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-1345/11, а саме - два примірники апеляційної скарги від 14 вересня 2011 року на ухвалу про забезпечення позову (один примірник даної апеляційної скарги зареєстрований 16 вересня 2011 року за № 14762/11), рукописна заява ОСОБА_3 від 13 жовтня 2011 року (зареєстрована 13 жовтня 2011 року за № 16030/11 - том 1 а. с. 26), рукописна заява ОСОБА_3 від 14 листопада 2011 року за № 18080/11 - том 1 а. с. 40), рукописна заява ОСОБА_3 від 05 березня 2012 року (т.1 а. с. 182), а також інші документи із вільними зразками почерку та підпису ОСОБА_3 , які знаходяться в матеріалах цієї справи).
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей та за відмову від проведення експертизи за ст.ст. 384, 385 КК України.
В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №459/2938/23.
На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3 , подавши через систему «Електронний суд» в листопаді 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , в якій просить скасувати ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 05 листопада 2025 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом під час вирішення питання про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи не враховано, що заявлена ОСОБА_1 в заяві про уточнення позовних вимог позовна вимога про визнання недійсним довіреності, справжність підпису ОСОБА_3 на якій ставиться під сумнів позивачкою, немає жодного відношення до предмету спору, адже таким є визнання недійсним договору купівлі – продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в 2011 році, у той час як оспорювана довіреність підписана ОСОБА_3 в 2021 році. При цьому, договір купівлі – продажу, укладений на підставі оспорюваної довіреності у 2023 році від імені ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , позивачкою не оспорюється. Зазначає про те, що оригінали оспорюваної довіреності для проведення експертизи не можуть бути надані з поважних причин (примірник приватного нотаріуса знаходиться на території, на якій ведуться активні бойові дії, його нотаріальна діяльність припинена, а примірник ОСОБА_2 ним втрачений, що підтверджується наявними у справі доказами), а проведення почеркознавчої експертизи по фотокопіях документів, не допускається. Вважає, що пред`явлення позовної вимоги про визнання довіреності недійсною, за обставинами цієї справи, не може вважатися ефективним способом захисту порушених прав позивачки, а таким способом, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу є пред`явлення вимоги про витребування майна. Відтак, експертиза щодо визначення дійсності чи недійсності цієї довіреності не має сенсу та слугує лише формальним, виключено з метою застосування судом наслідків, передбачених частиною першою статті 109 ЦПК України. Враховуючи позицію сторін у справі, призначення у даній справі почеркознавчої експертизи не може вважатися обов`язком, у розумінні положень статті 105 ЦПК України. Місцевим судом не враховано, що недотримання порядку призначення експертизи, що має місце у даній справі, має наслідком затягування розгляду справи і призводить до порушення права на її розгляд протягом розумного строку.
В грудні 2025 року від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_7 , в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, такий мотивований законністю оскарженої ухвали.
В грудні 2025 року від ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання про її задоволення, та скасування ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Аналіз змісту позовної заяви, з урахуванням змін до неї, свідчить, що ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 04 лютого 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т. М, зареєстрований в реєстрі за № 3-397;
- визнати недійсною довіреність від імені ОСОБА_3 від 16 липня 2021 року, посвідчену приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Годованним О. В, зареєстровану в реєстрі за № 752. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша, друга та третя статті 12 ЦПК України).
Згідно зі частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами як висновками експертів (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У цьому контексті, беручи до уваги словесну конструкцію цієї норми «дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів)», можна сформулювати визначення належного доказу як доказу, який має логічний зв`язок з обставинами, що становлять предмет доказування, а цей предмет, у свою чергу, складають факти матеріально-правого та процесуального характеру (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2026 року в справі № 320/5680/25).
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно із частинами першою – третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 27 липня 202 року в справі №807/1321/17 зазначено, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
У пункті 71 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) також підкреслив, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Саме тому, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають виконувати активну роль у встановленні об`єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення всіх фактичних даних зі спору (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04)).
У рішенні від 15 листопада 2017 року у справі «Бендерський проти України» (заява № 22750/02) ЄСПЛ виснував, що оцінюючи фактичні обставини справи за стандартом доказування у цивільних справах як «баланс вірогідностей», факти встановлені в експертному висновку, є більш вірогідними за інші докази.
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Згідно з частиною першою статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
З огляду на предмет доказування у даній справі, враховуючи, що оригінали (один з примірників) оспорюваного одностороннього договору про визнання недійсними якого пред`явлено позов, знаходяться не у позивача, що унеможливлює проведення експертизи поза судом на його замовлення, і подання ним відповідного висновку до суду, а також те, що встановлення обставин, які входять до предмета доказування (підписання оспорюваного одностороннього договору) потребує наявних лише у експерта спеціальних знань, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності передбачених процесуальним законом підстав для призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, адже обставини, задля встановлення яких суд призначив експертизу, безпосередньо відносяться до предмета доказування у даній справі.
Зміст оскаржуваної ухвали узгоджується з положеннями статті 104 ЦПК України.
Колегія суддів також погоджується з тим, що у зв`язку із обґрунтованістю призначення відповідної експертизи, а також необхідність її проведення в експертній установі, наведене є підставою для зупинення провадження у справі.
Поряд з цим, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що заявлена ОСОБА_1 в заяві про уточнення позовних вимог позовна вимога про визнання недійсним довіреності, справжність підпису ОСОБА_3 на якій ставиться під сумнів позивачкою, немає жодного відношення до предмету спору, адже таким є визнання недійсним договору купівлі – продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в 2011 році, у той час як оспорювана довіреність підписана ОСОБА_3 в 2021 році, а договір, укладений на підставі цієї довіреності з ОСОБА_2 , позивачкою не оспорюється, оскільки за приписами частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що і було реалізовано позивачкою у спосіб подання заяви про уточнення позовних вимог, однією із яких є вимога про визнання недійсним довіреності, тобто така позовна вимога за цією заявою, яка прийнята судом до розгляду, входить до предмета позову. 
Аргумент скарги щодо обрання позивачкою неефективного способу захисту її порушених прав позивачки, а відтак експертиза щодо визначення дійсності чи недійсності цієї довіреності не має сенсу та слугує лише формальним, колегія суддів вважає необґрунтованим, адже обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є однією з підстав для відмови в позові, яка встановлюється за результати розгляду справи по суті, а не стадії призначення експертизи. 
Питання щодо можливості надання чи не надання експерту необхідних для проведення експертизи документів, і як наслідок застосування положень статті 109 ЦПК України, також може бути вирішено лише на стадії дослідження доказів, а не стадії призначення самої експертизи.
Враховуючи обставини цієї справи, а також предмет спору, колегія суддів вважає, що в даному випадку положень статті 105 ЦПК України є незастосовними, тому відхиляє відповідний довід скарги як необґрунтований 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що недотримання порядку призначення експертизи, що має місце у даній справі, має наслідком затягування розгляду справи і призводить до порушення права на її розгляд протягом розумного строку, колегія суддів відхиляє, адже без отримання висновку експерта з поставлених судом питань існує ризик неповного з`ясування обставин справи, що не відповідатиме завданням цивільного судочинства. При таких обставинах, відсутні підстави вважати, що має місце затягування розгляду справи з боку позивачки.
Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки її доводи вірних висновків суду не спростовують, ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка підписана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Ухвалу Шептицького міського суду Львівської області від 05 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий        С.М. Копняк
Судді:         С.М. Бойко
А.В. Ніткевич