ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2026 р. Справа №910/10943/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026
у справі №910/10943/25 (суддя Алєєва І.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська тепло-енергетична компанія"
2) ОСОБА_1 
про стягнення 4 239 068,86 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі - АТ "Таскомбанк") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська тепло-енергетична компанія" (далі - ТОВ "Євро Т.Е.К.") та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 4 239 068,86 грн, з яких: 398 947,45 грн - заборгованість по сплаті лізингових платежів, 750 053,54 грн - розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, 2 397 962,64 грн - неустойка, 39 894,75 грн - штраф 10%, 461 727,41 грн - пеня, 38 009,82 грн - три проценти річних, 152 473,25 грн - інфляційні нарахування.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Євро Т.Е.К." умов договору фінансового лізингу від 31.03.2021 №9457/03/21-Г, в частині сплати лізингових платежів та повернення позивачу предмета лізингу. Також, позивач вказував на неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору поруки від 31.03.2021 на забезпечення зобов`язання ТОВ "Євро Т.Е.К." за договором фінансового лізингу від 31.03.2021 №9457/03/21-Г.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 передано справу №910/10943/25 за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." та ОСОБА_1 про стягнення 4 239 068,86 грн для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Постановляючи вищенаведену ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , яка є боржником, у розмінні статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, та дійшов висновку, що даний позов підсудний Господарському суду міста Києва та підлягає розгляду в межах справи №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, АТ "Таскомбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить cкасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі №910/10943/25, в частині передачі провадження за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів, згідно з заявленими позовними вимогами для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , та постановити нову ухвалу, якою роз`єднати позовні вимоги АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." та ОСОБА_1 в самостійні провадження. Господарській справі за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів, згідно з заявленими позовними вимогами, залишити №910/10943/25 та продовжити її розгляд в порядку загального позовного провадження. Господарську справу за позовом АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів, згідно з заявленими позовними вимогами передати для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги АТ "Таскомбанк" посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Так, скаржник посилається на те, що відносно ТОВ "Євро Т.Е.К." відсутні докази про порушення справи про банкрутство, у зв`язку з чим, відповідно, відсутні підстави передачі господарської справи №910/10943/25, в частині позовних вимог АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К.", для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
На переконання апелянта, суд першої інстанції, ані за клопотанням сторони, ані за своєю ініціативою, керуючись пунктом 6 частини 2 статті 173 ГПК України, не роз`єднав позовні вимоги у господарській справі №910/10943/25, що є підставою для скасування ухвали від 26.01.2026.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026 апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" у справі №910/10943/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
16.02.2026, через систему "Електронний суд", скаржником подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Таскомбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі №910/10943/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10943/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 06.03.2026.
30.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10943/25.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Відповідачі, у порядку статті 263 ГПК України, своїм правом не скористалися, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
За приписами пункту 8 частини 1 статті 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду.
Згідно з частинами 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, зазначає наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Згідно з частинами 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Наведена норма кореспондується з положеннями господарського процесу, а саме приписами пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України, згідно з яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.
Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.
Отже, суд апеляційної інстанції враховує, що з огляду на положення Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи і саме цей суд є судом, встановленим законом, до юрисдикції якого віднесено розгляд спору, ініційованого позивачем.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі №428/2376/20.
Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14.05.2020 у справі №761/22513/15-ц зробила висновок, що захист осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Вказані висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 28.01.020 у справі №50/311-б та від 18.02.2020 у справі №918/335/17.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 відкрито провадження у справі №910/11170/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Вказана ухвала є чинною.
Частиною 13 статті 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, що передбачені пунктами 8, 9 частини 1 статті 20 цього Кодексу, господарським судам за місцезнаходженням боржника.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до частини 3 статті 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Доводи скаржника про те, що відносно ТОВ "Євро Т.Е.К." відсутні докази про порушення справи про банкрутство, у зв`язку з чим, відповідно, відсутні підстави передачі господарської справи №910/10943/25, в частині позовних вимог АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції відхиляються, як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки з огляду на вищенаведені положення Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи і саме цей суд є судом, встановленим законом, до юрисдикції якого віднесено розгляд спору, ініційованого позивачем, який здійснює повноваження щодо розгляду спірних вимог по суті, а також здійснює дослідження змісту спірних правовідносин та фактичних обставин справи.
Суд апеляційної інстанції також зауважує, що за приписам статті 14 ГПК України, якою встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
АТ "Таскомбанк", реалізуючи свої права звернулося до суду з позовом до ТОВ "Євро Т.Е.К." та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 4 239 068,86 грн, тобто реалізувало право кредитора на отримання від боржників солідарного виконання грошового зобов`язання, і відповідно, враховуючи приписи статті 14 ГПК України, таке звернення особи підлягає розгляду в межах заявлених вимог, змінювати які на власний розсуд суд повноважень не має, в силу вимог процесуального закону.
При цьому, скаржник наголошував, що відповідно до частини 6 статті 173 ГПК України, суд першої інстанції не роз`єднав позовні вимоги АТ "Таскомбанк" заявлені до боржника ОСОБА_1 , що є підставою для скасування ухвали від 26.01.2026.
Проте, судом апеляційної інстанції вказані доводи відхиляються, з огляду на таке.
Частиною 6 статті 173 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Тобто, вказаним приписом процесуального закону встановлено право суду вчинити відповідну процесуальну дію, а не обов`язок. Жодних клопотань від учасників справи стосовно роз`єднання позовних вимог до суду першої інстанції у встановленому порядку, до початку розгляду справи по суті в судовому засіданні 08.12.2025 від учасників справи не надходило.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд відповідних позовних вимог позивача в межах справи про банкрутство сприятиме виконанню завдань господарського судочинства та процесуальній економії, справедливому судовому розгляду, а також узгоджуватиметься і з приписами Кодексу України з процедур банкрутства, адже у випадку присудження до стягнення спірної суми з боржника і поручителя, останній також набуває право зворотної вимоги до боржника в силу приписів статті 544 Цивільного кодексу України, і відповідно, за наявності обумовлених законом підстав, може вимагати включення його вимог до кредиторських вимог боржника у встановленому порядку, в межах відповідної справи про банкрутство. Наведене в сукупності додатково підтверджує, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи, адже боржник вже перебуває у відповідному статусі, який регулюється саме приписами Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо вимоги АТ "Таскомбанк" про роз`єднання позовної вимоги останнього до ТОВ "Євро Т.Е.К." та ОСОБА_1 в самостійні провадження колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не наділений відповідними повноваженнями саме під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду, що матеріали даної справи за позовом АТ "Таскомбанк" до ТОВ "Євро Т.Е.К." та ОСОБА_1 про стягнення 4 239 068,86 грн підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/11170/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду залишає апеляційну скаргу АТ "Таскомбанк" без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі №910/10943/25 - без змін.

Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на АТ "Таскомбанк".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Таскомбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі №910/10943/25 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 у справі №910/10943/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/10943/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран