Справа № 650/7788/25
 
провадження № 2/650/1153/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
17 березня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого Сікора О.О.,
за участю секретаря Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Великоолександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовом в якому просить: встановити факт спільного проживання однією сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з серпня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 422, строком у шість місяців.
Заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилось майно на яке відкрилась спадщина, у зв`язку з чим позивач (через представника по довіреності – ОСОБА_4 ) як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Жолуденка О.О. із заявою про прийняття спадщини, де їй було відмовлено у реалізації такого права, оскільки нею пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку та неможливістю встановити факт спільного проживання спадкодавця з нею.
Починаючи з серпня 2018 року по дату смерті ОСОБА_3 позивачка разом з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім`єю вони мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство.
На момент смерті ОСОБА_3 позивачка разом з ним проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання КУ «Центр надання соціальних послуг» Великоолександрівської селищної ради, куди були евакуйовані у 2023 році у зв`язку з наслідками повномасштабного вторгнення рф на територію України та погіршенням їх стану здоров`я. Разом із цим, до переміщення до вказаного закладу позивачка разом з ОСОБА_3 проживали спільно однією сім`єю за місцем реєстрації спадкодавця у його будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позивачка є спадкоємцем майна померлого за законом, однак не може належним чином оформити свої спадкові права у зв`язку з недоведеністю факту їхнього спільного проживання. В зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду, оскільки для оформлення спадкових прав їй необхідно встановити вищевказаний факт.
Разом із цим, у позивачки не збереглися будь-які документи, що підтверджують факт проживання однією сім`єю між нею та ОСОБА_3 , тому є необхідним звернення до суду з метою встановлення судом факту проживання однією сім`єю, оскільки іншим позасудовим шляхом такий факт встановити неможливо.
На судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , вимоги позову підтримав просив їх задовольнити. 
Представник Великоолександрівської селищної ради на судове засідання не з`явився, надіслав заяву згідно з якою проти вимог заявника не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності.
На судовому засіданні свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки раніше працювала разом із ними. Їй відомо, що після смерті дружини ОСОБА_3 останній почав проживати разом із ОСОБА_1 . За її словами, це відбулося у 2016 році. Вони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Свідок зазначила, що між ними були сімейні відносини, вони вели спільне господарство, разом купували необхідні речі для побуту, мали спільний бюджет та проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Також свідку відомо, що до кінця життя вони перебували разом, а після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 займалась питаннями, пов`язаними з його похованням.
На судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що знає ОСОБА_3 приблизно з 2005 року, а ОСОБА_1 - дещо пізніше. З її слів, після смерті дружини ОСОБА_3 , а саме восени 2016 року, він почав спільно проживати з ОСОБА_1 . Свідок підтвердила, що вони проживали разом у АДРЕСА_1 . Такі обставини їй відомі особисто, оскільки вона приїздила до них у зв`язку з питаннями орендної плати за земельні ділянки, спілкувалася з ними та бачила їхній побут. За її словами, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом вирішували побутові питання, купували необхідні речі, утримували домашнє господарство, зокрема птицю. На підставі особистих спостережень свідок вважає, що вони проживали як чоловік і дружина однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені позивачем обставини, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.
Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 11 листопада 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 422 (свідоцтво серії НОМЕР_2 ).
Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилось майно на яке відкрилась спадщина, у вигляді земельної ділянки площею 5,2202 га, розташованої на території Давидо-Брідської сільської ради Бериславського (до реорганізації Великоолександрівського) району Херсонської області.
Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилось майно на яке відкрилась спадщина, у зв`язку з чим позивач (через представника по довіреності – ОСОБА_4 ) як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Жолуденка О.О. із заявою про прийняття спадщини, де їй було відмовлено у реалізації такого права, оскільки нею пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку та неможливістю встановити факт спільного проживання спадкодавця з нею.
Так, приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Жолуденком О.О. представнику позивача надано письмове роз`яснення за № 1376/01- 16 від 26.12.2025, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_4 , як представник по довіреності, звернулася з проханням видати на ім`я довірителя – ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,2202 га, розташованої на території Давидо-Брідської сільської ради Бериславського (до реорганізації Великоолександрівського) району Херсонської області, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом із цим, приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Жолуденком О.О. відмовлено представнику позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я довірителя – ОСОБА_1 , оскільки відповідна заява від представника позивача була подана 26.12.2025, тобто після спливу законодавчо визначеного 6-місячного строку, окрім того заявницею не надано документів на підтвердження спільного проживання спадкодавця з нею на час відкриття спадщини за однією адресою.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Починаючи з серпня 2018 року по дату смерті ОСОБА_3 позивачка разом з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім`єю вони мали спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 83704117 від 22.12.2025, наданої приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Жолуденком О.О., спадкові справи до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилися.
Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого, у зв`язку із окупацією та не працюючими нотаріусами. 
Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.
Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 
Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску.
Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на розуміння ним дій спрямованих на прийняття спадщини, однак не встиг звернутися до нотаріуса так як строк для її прийняття припав на період воєнного стану на території України. Крім того, позивачка в силу свого віку має хронічні захворювання та серйозні вади зору, що суттєво ускладнює її нормальну життєдіяльність та побут, а самостійне вирішення нагальних справ, в тому числі і звернення до органів нотаріату, взагалі не видавалось можливим.
Крім того, територія Бериславського району, в тому числі і територія Великоолександрівської ОТГ, перебуває під обстрілами окупаційних військ країни агресора – російської федерації, що суттєво ускладнює нормальну життєдіяльність і побут людини, крім того територія Великоолександрівської селищної ради тривалий час перебувала під окупацією країни агресора – рф, що створює підвищену мінну небезпеку для вказаного регіону.
При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. 
Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін.
Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень.
Отже, суд вважає, що факт окупації, не працюючі нотаріальні органи, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. 
Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. 
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї.
Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має значення для позивача та надасть їй можливість доведення перед нотаріальним органом її права на спадкове майно.
Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 – 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Великоолександрівської селищної ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини – задовольнити.
Встановити факт спільного проживання однією сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з серпня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 422, строком у шість місяців.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення виготовлено 17 березня 2026 року.

Суддя:         О.О. Сікора