ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026	Справа № 910/13009/25	

За позовом  ОСОБА_1 м. Києва
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" м. Києва, 2. Печерської районної в місті Києві державної адміністрації
про припинення трудових відносин, зобов`язання вчинити певні дії,
Суддя Паламар П.І.
Секретар судового засідання Григоряк М.С.
Представники: 
від позивача: Деркач С.С.,
від відповідачів: не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" (далі-відповідач 1.) є юридичною особою, засновниками якого є він ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з розмірами часток по 50% статутного капіталу у кожного.
Згідно рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" від 17 травня 2010 р. його було призначено директором відповідача з 17 травня 2010 року, внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про нього як керівника товариства відповідача 1.
23 липня 2025 р. ним подане повідомлення про скликання загальних зборів учасників відповідача щодо звільнення директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" (місце проведення загальних зборів: м. Київ, вул. Мрії, 8; дата проведення: 8 серпня 2025 р. о 12:30 год.) та 28 серпня 2025 р. заява про звільнення з посади директора товариства відповідача 1. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
8 серпня 2025 р. загальні збори учасників товариства відповідача 1. не відбулись, рішення про звільнення його з посади директора відповідачем 1. ухвалене не було.
29 серпня 2025 р. ним повторно подане аналогічне повідомлення про скликання загальних зборів учасників відповідача 1. (місце проведення загальних зборів: м. Київ, вул. Цитадельна, 7 ; дата проведення: 1 жовтня 2025 р. о 12:00 год.) та заява про звільнення з посади директора товариства відповідача 1.
1 жовтня 2025 р. загальні збори учасників товариства відповідача 1. не відбулись, рішення про звільнення його з посади директора відповідача 1. ухвалене не було.
Посилаючись на порушення його прав на припинення трудових відносин, позивач на підставі ст.ст. 32, 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додаткової відповідальністю", ст. 43 Конституції України, просила задовольнити позов:
- припинити його повноваження як директора відповідача 1. з дати набрання рішенням законної сили;
- зобов`язати Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію (далі-відповідача 2.) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про позивача як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна".
Також просив покласти на відповідача 1. понесені ним по справі судові витрати.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.
Відповідачі 1., 2. у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку.
Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст.ст. 165, 202 ГПК України у відсутності представників відповідачів за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" (відповідач 1.) є юридичною особою, засновниками якого є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з розмірами часток по 50% статутного капіталу кожен.
Згідно рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" від 17 травня 2010 р. позивача було призначено директором відповідача з 17 травня 2010 року, внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про позивача як керівника товариства відповідача 1.
Указані обставини підтверджується поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи копіями протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" № 1 від 17 травня 2010 р., наказу про призначення № 1 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Також встановлено, що 23 липня 2025 р. позивачем подане повідомлення про скликання загальних зборів учасників відповідача 1. щодо звільнення директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" (місце проведення загальних зборів: м. Київ, вул. Мрії, 8; дата проведення: 8 серпня 2025 р. о 12:30 год.) та 28 серпня 2025 р. заяву про звільнення з посади директора товариства відповідача 1. за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
29 серпня 2025 р. позивачем повторно подане аналогічне повідомлення про скликання загальних зборів учасників відповідача 1. місце проведення загальних зборів: м. Київ, вул. Цитадельна, 7; дата проведення: 1 жовтня 2025 р. о 12:00 год.) та заява про звільнення з посади директора товариства відповідача 1.
Вищезазначені заяви та повідомлення були направлені на адресу учасника товариства відповідача 1. та юридичну адресу відповідача 1. ( 04050, м. Київ, вул. Малиновського, 11, кв. 201 ; 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 7), що підтверджується описами вкладення у поштове відправлення №№ 0303700190822 від 23 липня 2025 р., 0101141885244 від 28 серпня 2025 р., 0101141885155 від 29 серпня 2025 р.
Як слідує з пояснень представника позивача, акту від 1 жовтня 2025 р. загальні збори учасників товариства не відбулись, рішення про звільнення позивача з посади директора відповідача 1. ухвалене не було.
Спірні відносини, що виникли між сторонами у зв`язку із звільненням від виконання обов`язків керівника юридичної особи врегульовані КЗпП України, ЦК України, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
Відповідно до ч. 1 статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.
Аналогічне положення міститься в пункті 8.1 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна".
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у т.ч. і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.
Заявлені позивачем вимоги зводяться до захисту його прав на припинення трудових відносин в органі управління товариства з обмеженою відповідальністю.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Цими ж положеннями передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Як встановлено судом, позивач є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" з розміром частки 500 грн., що становить 50% статутного капіталу цього товариства, іншим учасником відповідача 1. є ОСОБА_2 з часткою аналогічного розміру.
Отже, вирішення питання про персональний склад виконавчого органу товариства відповідача 1. залежить від волевиявлення його учасників, одним з яких є позивач.
Заявлені вимоги фактично зводяться до перешкоджання іншим учасником товариства (бездіяльність) в управлінні належним їм товариством.
Це свідчить про наявність між цими учасниками корпоративного спору з приводу реалізації наданих їм у зв`язку з володінням корпоративними правами управлінських повноважень.
При цьому, для вирішення наявного спору позивачем не висувається вимог до іншого учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ойкос-Україна" ОСОБА_2 .
Заявлені ж нині вимоги всупереч положень ст. 13 Конституції України про те, що власність зобов`язує, спрямовані не на захист дійсно порушених прав у спосіб, визначений законом, а на звільнення від тягаря догляду за юридичною особою, яку позивач спільно з іншим учасником заснував та володіє досі.
У разі якщо, на думку позивача, через перешкоджання іншого учасника порушені його права на управління товариством, у т.ч. з визначення органів управління та їх персонального складу, він не позбавлений можливості звернутися за захистом своїх права з належним позовом.
За відсутності підстав для задоволення основних вимог, заявлені до іншого відповідача вимоги похідного характеру задоволенню також не підлягають.
Враховуючи наведене у позові відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.
Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові ОСОБА_1 м. Києва відмовити.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 16 лютого 2026 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар