ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України
30 березня 2026 року
м. Харків
справа № 953/3291/25
провадження № 22-з/818/96/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Комунальне підприємство «ХТМ»
третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ХТМ», третя особа: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування шкоди, -
в с т а н о в и в:
У квітні 2025 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 9542, 20 грн, витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 10 177,92 грн та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з комунального підприємства «Харківські теплові мережі», на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 542,20 грн, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 10 177,92 грн, моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 003,04 грн.
Постановою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2025 року апеляційну скаргу КП «Харківські теплові мережі» залишено без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року залишено без змін.
Апеляційну скаргу Шовкова Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2025 року змінено в частині розміру стягнення витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7308 (сім тисяч триста вісім) грн.
22 лютого 2026 року Шовков О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Харківського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанці.
В заяві вказав, що позивачем були понесені витрати на стадії апеляційного провадження у розмірі 10 000 грн. Відповідні докази на підтвердження факту понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу подані у порядку та строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення, дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з п.п. «б, в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2026 року питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не вирішувалось.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України).
Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Заява про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивачем до суду не подавалось. 
Представник Шовков О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 надав всі документи, які підтверджують надання правової допомоги в апеляційному суді, а саме: договір про надання правничої допомоги № 03-04/2025 від 03.04.2025 (т.1 а.с. 194-196) та акт приймання-передачі виконаних робіт від 23.12.2025 із визначенням переліку наданих послуг (т.2 а.с. 96).
Зазначені доказі підтверджують факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу та їх розмір, який є обґрунтованим та співмірним з характером та обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих ним послуг. 
Таким чином заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.
Враховуючи викладене вище, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Шовкова Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 
Додаткова постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:         О.Ю. Тичкова

Судді:          О.В. Маміна 

Н.П. Пилипчук