ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Дніпро Справа № 904/2204/24 (185/8898/24)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Верхогляд Т.А.,
при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Примак С.А.) від 19.06.2025 р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24)

за позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРІКОЛЬ-САМАРА" (51451, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Кочережки, вулиця Шевченко, будинок 85, ідентифікаційний код 37513475)
до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ" (52012, Дніпровський район, с. Партизанське, вул. Заводська, буд. 18а, ідентифікаційний код 36962597)
про розірвання договору оренди земельної ділянки

в межах справи про банкрутство № 904/2204/24 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" (49000, місто Дніпро, вулиця Глинки, будинок 7; ідентифікаційний код 35740385)
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" (51451, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Кочережки, вулиця Шевченко, будинок 85, ідентифікаційний код 37513475)
про визнання банкрутом, -  

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2024 відкрито провадження у справі № 904/2204/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара". Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" на суму 75 771 682,37 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 102 280,00 грн (витрати у справі про банкрутство) - 1 черга задоволення вимог кредиторів. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до вимог ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів, до 06.12.2024. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" призначено арбітражного керуючого Родь Андрія Олександровича.
05.12.2024 постановою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 05.12.2025. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" призначено арбітражного керуючого Родь Андрія Олександровича (свідоцтво № 875 від 23.05.2013; 49000, м. Дніпро, вул. Джинчарадзе, буд. 4, секц. 1, оф. 1).
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.11.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено. Припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки № 54 площею 3,2257 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:084:0001, укладений 24.10.2011 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», правонаступником права оренди якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 02.07.2015, номер запису про інше речове право 10254536. Припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки № 55 площею 3,6960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:079:0014, укладений 24.10.2011 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», правонаступником права оренди якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 02.07.2015, номер запису про інше речове право 10256487. Припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки площею 8,0976 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:084:0003, укладений 15.02.2016 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», правонаступником права оренди якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 21.02.2017 року, номер запису про інше речове право 19210355.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2025 рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Актив-РЗ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4360 (чотири тисячі триста шістдесят) грн 32 коп. Матеріали справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» про розірвання договору оренди земельної ділянки передано до Господарського суду Дніпропетровської області, на розгляді якого перебуває справа № 904/2204/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара».
28.04.2025 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області прийнято матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара", Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ" про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24):
- позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено;
- припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки № 54 площею 3,2257 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:084:0001, укладений 24.10.2011 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» , строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 02.07.2015, номер запису про інше речове право 10254536;
- припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки № 55 площею 3,6960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:079:0014, укладений 24.10.2011 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 02.07.2015, номер запису про інше речове право 10256487;
- припинено шляхом розірвання Договір оренди земельної ділянки площею 8,0976 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223584000:01:084:0003, укладений 15.02.2016 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», строком на 15 років, право оренди за яким зареєстровано 21.02.2017, номер запису про інше речове право 19210355;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 816,80 грн.
Не погодившись із цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24) та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:
- вказує на те, що ТОВ "Агріколь-Самара" не є стороною спірних договорів оренди земельних ділянок, оскільки право оренди було відчужено на користь ТОВ "Актив-РЗ". Таким чином, апелянт вважає, що ТОВ "Агріколь-Самара" є неналежним відповідачем у цій справі;
- вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлені істотні обставини справи. Так, апелянт стверджує, що орендна плата за 2023 рік була виплачена позивачеві в повному обсязі за трьома договорами оренди земельної ділянки. Оскільки орендну плату позивачеві не було сплачено лише за 2022 рік, то, на думку апелянта, відсутні підстави для висновку про наявність істотних порушень договору у вигляді систематичної несплати орендної плати;
- на переконання апелянта оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо остаточності та повноти судового рішення. Так, апелянт вказує на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2025 у справі № 185/8898/24 установлена відсутність підстав для розірвання оспорюваних договорів оренди. Отже, на думку апелянта, у випадку залишення чинним оскаржуваного рішення, складається така правова реальність, в якій по суті один і той самий позов, з одних і тих самих підстав, обґрунтований одними й тими самими доказами, поданий до співвідповідачів, щодо одного співвідповідача (ТОВ "Актив-РЗ") є вирішеним одним чином, а щодо іншого відповідача (ТОВ "Агріколь-Самара") абсолютно протилежним.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 09.12.2025 р.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2025 р. у судовому засіданні по справі оголошено перерву до 11.03.2026 р.
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Арбітражний керуючий та представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ" у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.
ОСОБА_1 не скористалася своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечила явку свого представника, про час та місце судового засідання була повідомлена апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи приписи статті 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності представника позивача.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача та арбітражного керуючого, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,9216 га, розташованої на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, яка складається з двох земельних ділянок площею 3,2257 га та площею 3,6960 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 120029, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 405/01 від 07.03.2001 року.
Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,0976 га з кадастровим номером 1223584000:01:084:0003, розташованої на території Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 09.02.2017 року державним нотаріусом Другої Павлоградської держаної нотаріальної контори Дутчак Ю.С., зареєстрованого в реєстрі за №171.
24.10.2011 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 54.
За пунктом 1.1. цього договору орендодавець передає в оренду земельну ділянку, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки площею 3,2257 га, яка знаходиться в межах Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Право власності орендодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом І-ДП № 120029 (пункт 1.2. договору).
Також 24.10.2011 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 55.
За пунктом 1.1. цього договору орендодавець передає в оренду земельну ділянку, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки площею 3,6960 га, яка знаходиться в межах Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Право власності орендодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом І-ДП № 120029 (пункт 1.2. договору).
Як договір № 54, так і договір № 55 мають ідентичні положення.
Так, згідно з пунктом 2.1. цих договорів, договір укладається строком на 5 (п`ять) повних календарних років, відлік яких починається з дати реєстрації цього договору, а останнім днем його дії є 31 грудня відповідного року дії договору.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку цього договору, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що не потребує укладення додаткових угод до договору. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
У разі, якщо орендодавець не заперечує проти поновлення строку дії договору, але бажає змінити його умови, орендодавець зобов`язаний повідомити орендаря про такі зміни не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку, на який було укладено договір. Зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом укладення та державної реєстрації відповідної додаткової угоди до договору.
За пунктом 3.1 договору орендна плата вноситься орендарем у порядку, у строки та розмірах, зазначених у додатку № 1 до цього договору, але не менше 3 % від вартості земельної ділянки, за бажанням орендодавця – грошовій або натуральній формі згідно додатку № 1 до цього договору.
Згідно з пунктом 5.2.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно вносити оренду плату.
Пунктом 6.2. Договору передбачено, що договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання:
6.2.1. Підставою припинення договору є:
- закінчення строку його дії;
- придбання орендарем земельної ділянки у власність;
- вилучення у орендодавця земельної ділянки у разі суспільної необхідності;
- неможливість використання земельної ділянки в наслідок обставин, що не залежать від орендаря;
- в разі ліквідації юридичної особи – орендаря.
6.2.2. Підставою розірвання договору є:
- взаємна згода сторін;
- добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки.
У разі добровільної відмови орендаря від оренди земельної ділянки цей договір вважається розірваним з моменту направлення орендарем орендодавцю відповідного повідомлення про це.
Відповідно до пункту 6.3. договору в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору чи зміни його умов ці питання вирішуються у судовому порядку.
24.02.2015 року між Гончаренко К.В та ТОВ «Агріколь-Самара» укладено додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок № 54 та № 55 від 24.10.2011 року, якими були внесені зміни, зокрема, до пункту 2.1 договору, згідно з якими сторони встановили, що договір укладається на 15 (п`ятнадцять) повних календарних років.
Окрім цього, додатковими угодами внесені зміни до абзацу 1 пункту 1.2. Додатку 1 до договорів оренди земельних ділянок, якими змінено форму і розмір орендної плати. 
15.02.2016 року між Гончаренко К.В та (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки.
За пунктом 1.1. цього договору орендодавець передає в оренду земельну ділянку, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки загальною площею 8,0976 га, цільове призначення – ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 1223584000:01:084:003, яка знаходиться в межах Кочережківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Право власності орендодавця на земельну ділянку підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, серія та номер: бланк НВО 825877; реєстр № 171, видано 09 лютого 2017 року державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Дудчак Ю.С. (пункт 1.2. договору).
Згідно з пунктом 2.1. цього договору, договір укладається строком на 15 (п`ятнадцять) повних календарних років, відлік яких починається з дати реєстрації цього договору, а останнім днем його дії є 31 грудня відповідного року дії договору.
Пунктом 2.2. договору передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку цього договору, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що не потребує укладення додаткових угод до договору. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.
У разі, якщо орендодавець не заперечує проти поновлення строку дії договору, але бажає змінити його умови, орендодавець зобов`язаний повідомити орендаря про такі зміни не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку, на який було укладено договір. Зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін шляхом укладення та державної реєстрації відповідної додаткової угоди до договору.
За пунктом 3.1 договору орендна плата за один календарний рік складає 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у відповідності із чинним законодавством та сплачується в строк з вересня по грудень кожного календарного року користування за такий рік, за бажанням орендодавця – в грошовій або натуральній формі. Підтвердженням вибору орендодавця щодо форми виплати йому орендної плати є отримання ним орендної плати в певній формі, що не потребує додаткового письмового узгодження.
Згідно з пунктом 5.2.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно вносити оренду плату.
Пунктом 6.2. Договору передбачено, що договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання:
6.2.1. Підставою припинення договору є:
- закінчення його строку;
- придбання орендарем земельної ділянки у власність;
- вилучення у орендодавця земельної ділянки у разі суспільної необхідності;
- неможливість використання земельної ділянки в наслідок обставин, що не залежать від орендаря;
- в разі ліквідації юридичної особи – орендаря.
6.2.2. Підставою розірвання договору є:
- взаємна згода сторін;
- добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки.
У разі добровільної відмови орендаря від оренди земельної ділянки цей договір вважається розірваним з моменту направлення орендарем орендодавцю відповідного повідомлення про це.
Відповідно до пункту 6.3. договору в разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору чи зміни його умов ці питання вирішуються у судовому порядку.
Як стверджує позивач, орендна плата за 2022, 2023 та 2024 роки ТОВ «Агріколь-Самара» не сплачувалась, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом про припинення шляхом розірвання зазначених вище договорів оренди земельних ділянок.
Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновків, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" допускалась систематична несплата орендної плати, передбачена договором, що є істотним порушенням умов договору та законною підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Проте, судова колегія апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції безпідставними та помилковими, з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли з правочинів, які за своєю правовою природою є договорами оренди землі.
Стаття 2 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом статті 93 Земельного кодексу України, статті 792 Цивільного кодексу України, статті 13 Закону України "Про оренду землі" правовідносини щодо оренди земельної ділянки передбачають передачу орендарю земельної ділянки у володіння та користування за плату на певний строк для її використання відповідно до умов договору та положень земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Предметом позову у цій справі є припинення шляхом розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до положень статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.
Згідно з частинами 3, 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
За доводами позивача, підставою для припинення шляхом розірвання договорів оренди земельних ділянок, є істотне порушення відповідачем – Товариством з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара», умов цих договорів в частині сплати в установлений договорами строк орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
За статтею 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Принцип платного використання землі передбачений, зокрема, статтею 206 Земельного кодексу України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Абзацом 7 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" та пунктом "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Згідно з пунктом "д" частини 1 статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, виходячи з наведених норм законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що систематична несплата передбаченої договором орендної плати є істотним порушенням умов договору та законною підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Однак, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції належно та всебічно не дослідив спірних правовідносин між сторонами з урахуванням усіх істотних обставин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про належність Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріколь-Самара» до відповідачів у цій справі.
Так, відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого – вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові – для фізичних осіб) сторін, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (пункти 2, 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК України).
Згідно з частиною 1 статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі – позивачами і відповідачами – можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови – підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач – це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі – належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до двох відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ", про припинення шляхом розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Водночас в матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна:
- земельної ділянки, кадастровий номер 1223584000:01:084:0001, площею 3,2257 га, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (інформаційна довідка № 383641366 від 20.06.2024);
- земельної ділянки, кадастровий номер 1223584000:01:079:0014, площею 3,6960 га, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (інформаційна довідка № 383644079 від 20.06.2024);
- земельної ділянки, кадастровий номер 1223584000:01:084:0003, площею 8,0976 га, розташованої на території Кочережківскої сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (інформаційна довідка № 383646468 від 20.06.2024).
З наведених інформаційних довідок вбачається, що право оренди зазначених земельних ділянок за договорами оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017 належало ТОВ "Актив-РЗ" на підставі договорів купівлі-продажу від 01.11.2023.
Отже, станом на час звернення позивача до суду з позовом у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" вже не було орендарем та, відповідно, стороною договорів оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017.
За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" є неналежним відповідачем у справі № 904/2204/24 (185/8898/24).
Враховуючи, що право оренди зазначених вище земельних ділянок перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ", саме це товариство є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 про припинення шляхом розірвання договорів оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Актив-РЗ" про припинення шляхом розірвання договорів оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017 вже розглянуті судом та постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.03.2025 р. у справі № 185/8898/24 щодо цих вимог ухвалене відповідне рішення.
Отже, судова колегія констатує, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" про припинення шляхом розірвання договорів оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017 пред`явлені до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові до цього відповідача.
З наведеного вбачається, що місцевий господарський суд належно та всебічно не дослідив спірних правовідносин між сторонами з урахуванням усіх істотних обставин, що мали місце у цих правовідносинах та впливають на правильне застосування норм матеріального права, та дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" про припинення шляхом розірвання договорів оренди землі: № 54 від 24.10.2011, № 55 від 24.10.2011 та № б/н від 15.02.2017.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, судова колегія апеляційного суду вважає за необхідне оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області скасувати як таке, що ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара".
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 4 360,32 грн слід покласти на позивача.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24) – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2025 р. у справі № 904/2204/24 (185/8898/24) – скасувати. 
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" про розірвання договорів оренди земельних ділянок – відмовити.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріколь-Самара" судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 4 360,32 грн.
Видачу наказу, на виконання даної постанови, у відповідності до ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 23.03.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд