Справа № 638/1764/26
Провадження № 3/638/999/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

16 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі судді Невеніцина Є.В., за участю прокурора Павлович Ю.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Сьомого управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення (уповноважена особа з публічних закупівель), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 

в с т а н о в и в :
Згідно із протоколом № 76 від 29.01.2026 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, капітан ОСОБА_2 , який є уповноваженою особою з публічних закупівель військової частини НОМЕР_1 та перебуває на посаді старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (Військовий-медичний клінічний центр Північного регіону), будучи відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону N? 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам ч. 1, 7 ст. 45 Закону N? 1700-VII несвоєчасно, а саме 06.04.2024 о 13:01 подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, чим вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172' КУпАП.
В судовому засіданні прокурор пояснила, що матеріали складалися саме на ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 вказаний у протоколі помилково, оскільки ця особа також є уповноваженою з публічних закупівель.
15.04.2026 ОСОБА_1 подано клопотання, в якому він просить закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини не повідомив. 
Прокурор вважала можливим провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , заперечувала проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на зупинення 02.04.2026 судового розгляду, а також те, що з дати складання протоколу не минуло 6 місяців, що свідчить про те, що строк накладення адмінстягнення не сплинув. Також вважала, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просила накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.
Враховуючи наявність клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі та приймаючи до уваги думку прокурора, суд дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
Суд, заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до протоколу № 76 від 29.01.2026, капітан ОСОБА_2 , який є уповноваженою особою з публічних закупівель військової частини НОМЕР_1 та перебуває на посаді старшого офіцера відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (Військовий-медичний клінічний центр Північного регіону), будучи відповідно до п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону N? 1700-VII суб?єктом, на якого поширюється дія цього Закону, усупереч вимогам ч. 1, 7 ст. 45 Закону N? 1700-VII несвоєчасно, а саме 06.04.2024 о 13:01 подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, чим вчинив правопорушення, пов?язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172' КУпАП.
За результатами дослідження матеріалів справи, суд погоджується з позицією прокурора щодо технічної помилки у даних про особу в частині протоколу «Суть адміністративного правопорушення», оскільки сам протокол, інші матеріали стосуються саме ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Прокурор заперечувала проти задоволення даного клопотання, зазначивши, що 02.04.2026 судовий розгляд було зупинено, протокол про адміністративне правопорушення складено 29.01.2026 і з цього часу не минуло 6 місяців, строки, встановлені ст. 38 КУпАП, на даний час не закінчилися.
Згідно із ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 06.04.2024 о 13:01 подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік. 
День вчинення адміністративного правопорушення за несвоєчасне подання декларації (ст. 1726 КУпАП) рахується як наступний день після закінчення встановленого законом строку для подання. Якщо декларацію подано хоча б на один день пізніше, то це вважається триваючим правопорушенням, яке припиняється в день фактичного подання.
Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язане з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених певною правовою нормою.
Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок.
Відтак, суд під час вирішення даної справи виходить з того, що триваюче правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , закінчилося 06.04.2024, у день подання особою декларації, а днем виявлення правопорушення є день складення відносно нього адміністративного протоколу № 76, тобто 29.01.2026.
Відповідно, адміністративне стягнення у даній справі могло бути накладене протягом шести місяців, починаючи з 29.01.2026 (тобто до 29.07.2026), однак не пізніше двох років з дня його вчинення, починаючи з 06.04.2024 (тобто до 06.04.2026).
Беручи до уваги викладене, станом на час розгляду справи та винесення постанови закінчився передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, де чітко встановлено, що стягнення може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Дворічний строк з дня вчинення правопорушення закінчився 06.04.2026.
При цьому, постановою суду від 02.04.2026 клопотання прокурора задоволено, строки розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення – зупинені.
Ключове питання, яке повинен вирішити суд в контексті розгляду питання про накладення адміністративного стягнення - чи призводить зупинення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, до зупинення строків накладення адміністративного стягнення.
Насамперед суд зазначає, що строки розгляду справ про адміністративні правопорушення встановлені ст. 277 КУпАП, яка має назву «Строки розгляду справ про адміністративні правопорушення». Строки накладення адміністративного стягнення врегульовані ст. 38 КУпАП, яка відповідно має назву «Строки накладення адміністративного стягнення».
Аналіз вказаних норм свідчить, що строки розгляду справи та строки накладення адміністративного стягнення не є тотожними поняттями - це самостійні та окремі періоди часу, врегульовані різними нормами КУпАП.
При цьому положення ст. 38 КУпАП не передбачають можливості зупинення та, відповідно, продовження строків накладення адміністративного стягнення.
Суд звертає увагу, що у кримінальному судочинстві, яке є найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права, питання зупинення судового провадження (ст. 335 КПК України) та зупинення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) регулюються окремими нормами. Зупинення судового провадження само по собі не призводить до зупинення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності, адже зупинення перебігу давності здійснюється на підставах, окремо визначених законодавцем у спеціальній нормі, яка регулює строки давності.
У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що «у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП».
Разом із тим у п. 11 вказаної Постанови міститься фактично протилежний висновок, що «статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені».
Пізніше Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ був підготовлений та надісланий на адресу судів лист «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017. У п. 5 листа зазначено, що «будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається».
У подальшому позицію щодо неможливості продовження строків накладення адміністративного стягнення висловила Велика Палата Верховного Суду. Так, у п. 100 постанови від 12.12.2024 у справі № 990SCGC/20/24 Велика Палата зазначила, що «закінчення строку, визначеного статтею 38 КУпАП, унеможливлює накладення адміністративного стягнення на особу, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки цей Кодекс не передбачає продовження строків накладення адміністративного стягнення та згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП є самостійною підставою для закриття судом розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення».
Великою Палатою Верховного Суду неодноразово зазначалось, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанови від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18), від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18). Аналогічні рекомендації надані в п. 1 вищевказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, у якому вказано, що «в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи».
Таким чином, будь-які сумніви щодо тлумачення законодавства суд в цій справі зобов`язаний трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Ураховуючи наведене, в тому числі релевантну практику Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що зупинення строків розгляду даної справи не спричиняє зупинення строків накладення адміністративного стягнення.
За таких обставин строки накладення адміністративного стягнення закінчились 06.04.2026 та не підлягають продовженню.
Посилання прокурора на можливість накладення адміністративного стягнення у шестимісячний строк з дати складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто до 29.07.2026 також є необгрунтованим, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Дана норма закону містить імперативне правило, за яким стягення не може бути накладено поза межами дворічного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення, незалежно від дати його виявлення. 
Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП.
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з таких підстав, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Також, слід зазначити, що дана справа надійшла до суду 02.02.2026, судові засідання призначалися на 17.02.2026, 03.03.2026, 13.03.2026, 25.03.2026, 02.04.2026, 16.04.2026. 
У вказані судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, подавав клопотання про їх відкладення, окрім останнього, у зв`язку із службовою зайнятістю, виконанням спеціальних і бойових завдань, неможливістю його заміни на службі.
13.03.2026 та 25.03.2026 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 судом направлялися листи про надання сприяння у забезпеченні явки ОСОБА_1 в судові засідання, що призначалися на 25.03.2026 та 02.04.2026 відповідно.
Проте, відповіді на вказані листи від військової частини до суду не надійшли, явка ОСОБА_1 в судові засідання не забезпечена.
Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Ураховуючи наведене, суд не мав права розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , відкладав судові засідання та вживав необхідні заходи для забезпечення розгляду справи протягом встановлених законодавством строків накладення адміністративного стягнення.
Проте через неявку ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, суд був позбавлений можливості здійснити розгляд справи по суті.
Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи ст. 247 КУпАП є імперативними і вказують, що після закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Під час розгляду адміністративного матеріалу суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
У поясненнях від 29.01.2026, що додані до матеріалів справи, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, у клопотанні від 15.04.2026 вказав, що згідно із практикою Верховного Суду, під час закриття провадження у зв`язку із закінченням визначених ст. 38 КУпАП строків вина особи не встановлюється.
З урахуванням того, що строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП без встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 2, 9, 247, 245, 251, 252, 280, 283-285, 287-294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Невеніцин