Справа № 343/1558/25 
Провадження № 22-ц/4808/510/26 
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О.,
секретаря     Шемрай Н.Б.
за участю адвоката Креховецької Н. М., адвоката Семківа М.Н.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 – адвоката Креховецької Надії Миколаївни на додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2026 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл спільного майна подружжя, 
в с т а н о в и в:
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі №343/1558/25 від 10.12.2025 ухвалено: позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволити. Визнати транспортні засоби: FordMondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова VIN – НОМЕР_2 вартістю 317 607 грн та SkodaFabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_4 вартістю 90141 грн спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль FordMondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова VIN – НОМЕР_2 вартістю 317 607 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки FordMondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова VIN – НОМЕР_2 в розмірі 158 803 грн 50 коп.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки FordMondeo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова VIN – НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2038 грн 74 коп. сплаченого при поданні позову судового збору згідно квитанції та 605 грн 60 коп. сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову судового збору згідно квитанції.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розподіл спільного майна подружжя - задоволити.
В порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль SkodaFabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_4 вартістю 90 141 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки SkodaFabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_4 в розмірі 45 070 грн 50 копійок.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки SkodaFabia, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1630 грн 99 коп. сплаченого при поданні зустрічного позову судового збору згідно квитанції.
При цьому, представниками сторін по справі адвокатами Креховецькою Н.М. та Семківим М.Н. перед закінченням розгляду справи заявлено про намір скористатися правом на подачу доказів про понесені судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Представник позивачки-відповідачки ОСОБА_1 – адвокат Креховецька Н.М., 14 грудня 2025 року звернулася в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7900 грн, а також 4 000 грн витрат, понесених у зв`язку із проведенням експертної оцінки транспортних засобів, які наявні у матеріалахсправи. Загальний розмір судових витрат, понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цивільної справи № 343/1558/25 становить 11 900 грн.
З такою ж заявою 15 грудня 2025 року звернувся представник відповідача –позивача ОСОБА_2 - адвокат Семків М.Н., в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Додатковим рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2026 року заяву представника позивачки-відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Креховецької Надії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 900 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені у зв`язку з проведенням експертної оцінки середньоринкової вартості транспортних засобів, у розмірі 4000 грн. У решті вимог заяви – відмовлено.
Заяву представника відповідача – позивача ОСОБА_2 – адвоката Семківа Миколи Несторовича про ухвалення додаткового рішення – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 900 грн. В решті вимог заяви – відмовлено. 
В обґрунтування рішення суд зазначив, що заявлені сторонами витрати на професійну правничу допомогу є частково необґрунтованими, завищеними та не повністю співмірними із фактичним обсягом наданих послуг, складністю справи та результатами її розгляду. Зокрема, суд дійшов висновку, що такі процесуальні дії як складання та подання заяв про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, залишення заяви без розгляду, не були неминучими для ефективного захисту прав та інтересів сторони у цій справі.
Водночас заявлені відповідачем витрати не підтверджені належними доказами у повному обсязі та містять послуги, які фактично не надавалися, зокрема відзив на позовну заяву. З урахуванням принципів розумності, необхідності та пропорційності судових витрат, суд частково задовольнив заяви сторін та визначив до стягнення витрати на правничу допомогу: на користь позивача ОСОБА_1 – 5 900 грн витрат на правничу допомогу та 4000 грн витрат за проведеня експертної оцінки середньоринкової вартості транспортних засобів; на користь відповідача – 9 900 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, яке обґрунтовує наступним.
Апелянт вказує, що як вбачається з рішення суду від 10.12.2025 року, суд задоволив позови обох сторін. Однак, при ухваленні додаткового рішення, суд безпідставно математично урівняв сторін у стягненні судових витрат, не обґрунтувавши жодним чином таке рішення. На думку апелянта, суд підмінив принцип співмірності формальною рівністю, оскільки стягнув в якості витрат з кожної сторони однакові суми. Проте сам факт задоволення зустрічних вимог не є автоматичною підставою для визнання того, що обсяг наданих послуг був однаковим, а складність виконаних робіт - співмірною .
В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що такі послуги як подання клопотання про проведення відеконференцій, складання та подання заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, про залишення заяви без розгляду, не були для сторони неминучими для ефективного захисту прав та інтересів сторони у справі та відмовив у стягненні таких витрат. Хоча необхідність таких дій була належно обгрунтована адвокатом та безпосередньо пов`язана з виконанням адвокатської діяльності – є частиною його процесуальних обов`язків. Тоді як зустрічна позовна заява взагалі не була прийнята судом, не було постановлено ухвали. 
Суд вказав, що частина заявлених ОСОБА_2 витрат не підтверджена доказами, однак не зазначив, які саме дії адвоката були враховані, а які ні та не навів жодного арифметичного розрахунку визначеної суми 9 900 грн.
Адвокат Креховецька Н.М. зазначила, що відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Договору про надання юридичних послуг адвокатом № 01 від 22 серпня 2025 року розмір винагороди адвоката становить 20 000 грн, однак договором передбачена можливість зміни цього розміру залежно від тривалості процесу та збільшення обсягу послуг. При цьому зі змісту договору неможливо встановити, який саме обсяг правничої допомоги був передбачений за вказану суму.
Суд не дослідив якими доказами відповідач обґрунтовує суму витрат 20 000 грн правової допомоги. 
Адвокатом не представлено і доказів оплати наданої допомоги. Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 Договору оплата послуг адвоката здійснюється щомісячно не пізніше триденного строку поточного місяця, однак до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано жодного платіжного документа, який би підтверджував фактичну сплату Пуняком Р.В. коштів за надану правничу допомогу.
З розділу Договору «Місцезнаходження та реквізити сторін», вбачається, що він не містить належних ідентифікуючих реквізитів сторони у справі, а зазначення лише найменування «Пуняк Роман Васильович» та графічного зображення підпису не дає можливості дійти однозначного висновку, що вказаний Договір укладено саме з відповідачем-позивачем у справі № 343/1558/25.
Суд не звернув увагу на те, що в ордері і в договорі відповідача зазначені різні договори. З договору наданого представником відповідача вбачається, що договір не стосується ОСОБА_2 , а іншої особи. Також у випадку відповідача суд першої інстанції врахував такий вид послуги як, ознайомлення з матеріалами справи та вивчення правового обґрунтування – 5000 грн, тоді як згідно постанови ВС у справі № 756/8231/20 від 17.01.2022 ознайомлення адвоката з матеріалами справи у суді, його зустріч із клієнтом, погодження заперечень на скаргу мають організаційний характер та за своєю природою не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, і не підлягають відшкодуванню.
Представник просить скасувати додаткове рішення суду у даній справі від 09 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву представника ОСОБА_1 повністю, а у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Семківа М.Н. відмовити повністю.
Позиція інших учасників справи
Представник Пуняка Р.В. подав відзив на скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні представник ОСОБА_1  вимоги скарги підтримала, просила оскаржене додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву повністю, а у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Семківа М.Н. відмовити.
Представник ОСОБА_2 – адвокат Семків Н.М. доводи апеляційної скарги заперечив з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просив апеляційну скаргу відхилити.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
14 липня 2025 року адвокат Креховецька Н.М. та ОСОБА_1 уклали договір про надання правничої допомоги № 104, предметом якого є надання клієнтці правничої допомоги у даній справі.
Пунктами 4.1, 4,5 договору визначено, що гонорар – винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнтів за надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Клієнтка впродовж трьох днів з моменту підписання договору, сплачує передплату за надані послуги в розмірі, що становить 3000 грн від загальної вартості послуг, а інша частина гонорару за реально надані послуги відповідно до зазначеної суми в акті приймання-передачі (робіт) послуг підлягає сплаті впродовж дії цього договору, але не пізніше ніж 3-денного строку з моменту підписання акту приймання-передачі (робіт) послуг (т.2 а.с. 4-7).
В додатку 1 до договору про надання правничої допомоги № 104 від 14.07.2025 визначено вартість послуг адвоката. 
Згідно з детальним описом (робіт) послуг, наданих за договором про надання правничої допомоги №104 від 14.07.2025, станом на 14.07.2025 надано послуг на загальну суму 7900 грн, які зазначені в пунктах 1-16 (т.2 а.с. 22). 
Відповідно до платіжної інструкції № 1.218478659.1 від 15.07.2025 ОСОБА_1 сплатила адвокату Креховецькій Н.М. 3 000 грн за договором про надання допомоги №104 від 14.07.2025 (т.2 а.с. 8).
Платіжною інструкцією 1.446743317.1 від 14.12.2025 підтверджено оплату ОСОБА_1 адвокату Креховецькій Н.М. 4 900 грн за договором про надання допомоги №104 від 14.07.2025 (т.2 а.с. 8 - зворот).
За проведення експертної оцінки транспортних засобів позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 сплачено на користь ФОП Мілованова Ю.С. 4 000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції 1.242786919.1 від 01.08.2025 (т.2 а.с.9).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача-позивача ОСОБА_2 – адвокатом Семківим М.Н. подано договір №?01 про надання юридичних послуг адвокатом від 22 серпня 2025 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Семківим М.Н.
Відповідно до пункту 2.2 згаданого договору вартість правничої допомоги визначається згідно з розрахунком, складеним адвокатом. Розмір винагороди адвоката встановлено у сумі 20?000 грн та може бути змінений за згодою сторін у разі тривалості процесу та збільшення обсягу наданих послуг (т.?2 а.с.?17).
Згідно з розрахунком судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі №?343/1558/25 такі витрати становлять 20?000,00 грн, з яких: ознайомлення з матеріалами позову, вивчення правового обґрунтування – 5 000 грн, складання відзиву на позовну заяву – 5 000 грн, участь адвоката у судових засіданнях 2 000 грн за 2 засідання, складання зустрічної позовної заяви – 6 000 грн (т.?2 а.с.?17 – зворот).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом третім частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 161/7163/20 (провадження № 61-4004св21) зазначено, що для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Верховний Суд у постанові від 12 липня 2023 року у справі № 127/25480/21 (провадження № 61-8836св22), вказав, що для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення врахував вищевказані норми закону, практику Верховного Суду, а також фактичні обставини у справі, та дійшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення заяв представників позивача та відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.
Так, вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Креховецької Н.М. про стягнення витрат на правничу допомогу, місцевий суд керуючись критеріємреальності та необхідності витрат, дійшов висновку, що такі процесуальні дії представника позивачки як неодноразове складання та подання заяв про проведення судових засідань у режимі відеоконференції, про збільшення позовних вимог та про зменшення позовних вимог не були неминучими для ефективного захисту прав та інтересів сторони у цій справі, та є складовими послуги – «написання та подання позовної заяви».
Апеляційний суд зауважує, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, постанова Верховного Суду від 31 липня 2025 року у справі № 404/5951/23).
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Щодо тверджень апелянта про відсутність детального розрахунку витрат на правничу допомогу, які були задоволені судом у сумі 9 900 грн на користь ОСОБА_2 , то такі колегія суддів відхиляє, оскільки по-перше, такий розрахунок адвокатом долучався (а.с.17 т.2), по-друге, суд визначає розмір витрат, виходячи з принципу розумності та співмірності, а не лише арифметичного підсумовування. Разом з тим, в цій частині судом обґрунтовано виключено з наданих послуг – подання відзиву, якого не було та послуги щодо ознайомлення з матеріалами справи та вивчення правового обґрунтування, а в іншій частині, суд виходячи з критерію співмірності, враховуючи клопотання представника позивача, зменшив розмір до 9900 грн.
Також колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо відсутності доказів оплати за договором №01 про надання юридичних послуг адвоката від 22.08.2025, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 
Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.
Щодо доводів скаржниці про відсутність належних ідентифікуючих реквізитів сторони у справі, то такі колегія суддів відхиляє, оскільки в договорі №01 про надання юридичних послуг адвоката від 22.08.2025 зазначено стороною договору ОСОБА_2 , ним здійснено підпис, на підставі цього договору видано ордер на надання правничої допомоги, що підтверджує його зв`язок із конкретною справою та особою.
З урахуванням викладеного, а також принципу пропорційності розподілу судових витрат, обсягу виконаної адвокатами роботи та заперечень сторін щодо їх відшкодування, колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню між сторонами, є обґрунтованим, співмірним із наданими послугами та пропорційним результатам розгляду справи, що відповідає вимогам щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Креховецької Надії Миколаївни залишити без задоволення.
Додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 08 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
І. О. Максюта