Справа № 456/6475/25
Провадження № 2/456/515/2026

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

30 березня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області 
у складі: головуючого судді Шрамка Р. Т. ,
з участю секретаря: Сімонової-Мацигін А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу №456/6475/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся в Стрийський міськрайнний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на його користь заборгованість за договором позики №1878483 від 11.03.2021 в розмірі 9244,60 грн та судові витрати по справі.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликався на те, що 11.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики №1878483 в електронній формі, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн із зобов`язанням повернути кредитодавцю позику, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
14.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено додаткову угоду до договору позики №1878483 в електронній формі, за умовами якого відповідач збільшив суму позики на 2000,00 грн.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн, однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, а саме: не вносив платежі на повернення отриманих коштів, на сплату процентів за користування позикою, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 9244,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, заборгованість за процентами - 6244,60 грн.
26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1878483 від 11.03.2021. В подальшому 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет`за плату належні йому права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором №1878483 від 11.03.2021 в розмірі 8244,60 грн, що підтверджується реєстром прав вимог від 03.04.2023. Оскільки, всупереч умовам договору позики відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати заборгованості не виконав, тому позивач просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , у запропонований судом строк відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до нього про стягнення заборгованості за договором позики не подав.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача Ткаченко Ю.О. подавала клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи не надходило.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.01.2026. 
Ухвалою судового засідання від 26.01.2026 розгляд справи відкладено на 30.03.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. 
Розгляд справи відбувся 30.03.2026 без участі сторін.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду в судові засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву.
Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 11.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики №1878483 в електронній формі, який підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику позику в сумі 1000,00 грн строком на 30 днів з процентною денною ставкою 1,99 % (фіксована).
14.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено додаткову угоду до договору позики №1878483 в електронній формі, за умовами якого відповідач збільшив суму позики на 2000,00 грн.
Як вбачається з довідки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитодавець ідентифікував відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора Vfg82f16Pp, який було надіслано при укладенні кредитного договору №1878483 11.03.2021 о 17:00 на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 та використання одноразового ідентифікатора 8IXeIqc4PI, який було надіслано при укладенні кредитного договору №1878483 14.03.2021 о 18:18 на електронну пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підтвердження факту перерахування первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів ОСОБА_1 , позивачем долучено довідку від 02.10.2025 за вих. №КД-000055819/ТНПП, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечие агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 11.03.2021; номер платежу 72999f4e-7f65-4046-be4b-8256c4495896; сума 1000,00 грн; отримувач Столяр Петро - ЕПЗ № НОМЕР_1 .
На підтвердження факту перерахування первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів ОСОБА_1 , позивачем долучено довідку від 02.10.2025 за вих. №КД-000055821/ТНПП, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечие агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 14.03.2021; номер платежу 97a3070d-3028-4827-bc3a-349e888478b5; сума 2000,00 грн; отримувач Столяр Петро - ЕПЗ № НОМЕР_1 .

Відповідно до копій платіжних доручень від 11.03.2021 та 14.03.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало ОСОБА_2 кредитні кошти у сумі 3000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку суми заборгованості за договором позики №1878483 від 11.03.2021 загальна сума заборгованості становить 9244,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 6244,60 грн.
Судом встановлено, що 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №1878483 від 11.03.2021. В подальшому 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет`за плату належні йому права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором №1878483 від 11.03.2021 в розмірі 8244,60 грн, що підтверджується реєстром прав вимог від 03.04.2023.
Відповідно до реєстру боржників від 03.04.2023 сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 , за кредитним договором №1878483 від 11.03.2021, яку ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «Фінпром Маркет», становить 9244,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 6244,60 грн. 
Розмір спірної заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надав.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом статті 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ст. 12 Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п.6ч. 1 ст. 3Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником, а також наявності заборгованості та перехід такої від первісного кредитора до правонаступника.
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Відтак, з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивача ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 9244,60 грн, до якої входить: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованість за процентами 6244,60 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 2 422,40 грн.
Крім того, представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 4 500,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничоїдопомоги; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; платіжна інструкція; витяг з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Відтак, суд вважає, що сума понесених витрат, яка була заявлена позивачем, є непропорційною до обсягу робіт, які були надані представником позивача, а тому вважає за доцільне прохання позивача про стягнення у його користь з відповідачки судові витрати на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 , на користь позивача 3000 гривень.
Керуючись ст..7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -
вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, 08205, м.Ірпінь, вул.Садова, 31/33, НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) заборгованість за кредитним договором №1878483 у розмірі 9244 (дев`ять тисяч двісті сорок чотири) грн.. 60 коп., судові витрати в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп..
В задоволенні решти позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення суду виготовлений 08.04.2026.

Суддя 	Р. Т. Шрамко