Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/6905/25
Номер провадження2/711/157/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі
головуючий суддя: Казидуб О. Г.
при секретарі: Шульга А. В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про встановлення порядку спілкування бабусі з її онукою, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Мікулін Дмитро Миколайович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради (18001, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170) про встановлення порядку спілкування бабусі з її онукою.
Позивач вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою позивача.
03 грудня 2016 року її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб. Від шлюбу у них народилася дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вказує, що після трагічної загибелі доньки позивачки, а саме, 21 жовтня 2024 року вона була вбита, ОСОБА_2 забрав свою доньку ОСОБА_4 , яка мешкала з позивачкою, за адресою: АДРЕСА_3 та відвіз її до іншої області, де став мешкати з нею за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказує, що на даний час спілкування з батьком онучки не склалося. У них виявились різні погляди на життя та на взаємовідносини у родині. Все це призвело до взаємного відчуження та до небажання підтримувати спілкування зі сторони батька дитини. На даний момент усі її спроби спілкування з дитиною через її батька унеможливлювалися її батьком. Батько ОСОБА_4 раптом зник в зв`язку з онукою позивачки, по теперішній час вона не знає місцезнаходження онуки та її самопочуття, не має можливості її бачити та спілкуватися з нею, брати участь у її житті.
Вказує, що після смерті доньки, онука ОСОБА_4 , це все, що залишилося у позивачки із рідних людей, вона по ній дуже сумує.
Просить на один місяць на рік влітку забирати онуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у батька та мешкати з нею за постійним місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Зобов`язати батька повідомляти позивачку про термін відїзду та місце перебування її онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за межі м. Черкаси. Зобовязати батька надавати їй можливість спілкування з її онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по телефону за відео зв`язком і звичайним спілкуванням по телефону одну годину в неділю, до часу настання повноліття дитини.
08 серпня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
27 серпня 2025 року адвокат Павленко Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах відповідача, через систему «Електронний суд» надала Відзив на позовну заяву.
05 грудня 2025 року через канцелярію суду адвокат Мікулін Дмитро Миколайович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надав уточнену позовну заяву, в якій просить зобов`язати батька дитини надавати позивачу можливість спілкування з її онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , засобами телефонного та відеозв`язку, один раз на тиждень з 20 год. 00 хв. по 20 год. 30 хв., за домовленістю із батьком дитини та у його присутності. зобов`язати батька дитини надавати позивачу можливість спілкування з її онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожної другої неділі місяця у м. Черкаси з 11 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., у присутності батька дитини, з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
11 грудня 2025 року адвокат Павленко Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах відповідача, через систему «Електронний суд» надала Відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує щодо спілкування позивачки з ОСОБА_4 один раз у місяць, однак, питання часового проміжку потребує уточнення, оскільки, з часом дорослішання Еліни можуть змінюватися обставини та години зустрічей, збільшується зайнятість самої дитини, саме тому оптимальним та таким, що буде зручним для обох сторін буде визначення – один раз на місяць протягом двох годин у місті проживання ОСОБА_5 за попередньою домовленістю між позивачкою та батьком дитини, у присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
На її думку, найкращим та таким, що буде враховувати інтереси всіх інших учасників справи є правильним та достатнім час спілкування для позивачки, а саме, один раз на місяць протягом двох годин у місті проживання ОСОБА_5 за попередньою домовленістю між позивачкою та батьком дитини, у присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути; засобами телефонного або відео зв`язку один раз на місяць з 20:00 годин по 20:30 за домовленістю із батьком дитини та у його присутності та з урахуванням бажання самої дитини до такого спілкування, при цьому час спілкування засобами телефонного або відео зв`язку не повинен співпадати з датою та часом, які визначені для особистої зустрічі та не підміняти особисту зустріч часом спілкування засобами телефонного або відео зв`язку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Також зазначила, що проти порядку побачення зі своєю внучкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , викладену у Відзиві на її позовну заяву від 11 грудня 2025 року не заперечує.
Адвокат Павленко Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судове засідання надала заяву, в якій просить проводити судове засідання за наявними матеріалами справи. Також зазначила, що повністю підтримують позицію, викладену у Відзиві на уточнену позовну заяву.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаської міської ради за дорученням Вічкань Віктор Михайлович в судове засідання не з`явився, надавши через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить судове засідання проводити за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку .
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. 
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК).
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 , виданого Московським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 03 грудня 2016 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .
Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 , виданого Моськовським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 . В графі «батько» вказано – « ОСОБА_2 », в графі «мати» вказано – « ОСОБА_7 ».
20 березня 2023 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/7912/22 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 03 грудня 2016 року Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1636, розірвано.
Відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 померла.
Як зазначає відповідач, та не заперечує позивач, після смерті ОСОБА_7 виховання дитини здійснював ОСОБА_2 .
Відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_6 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 . В графі мати вказано – « ОСОБА_8 ».
Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_7 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, 01 червня 2007 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 . Прізвище після реєстрації шлюбу жінки – « ОСОБА_10 ».
Тобто, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_7 та бабусею ОСОБА_4 .
Відповідно до Паспорту громадянина України Серії НОМЕР_8 , виданого Балаклійським РВ ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7101-7501805403 від 25.10.2024, ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та його фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .
Також, як вбачається з Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7101-5003517687 від 06.11.2024, ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою та її фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідно до Довідки № 158/01-20 від 14.07.2025 року, виданої завідуючою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 57 «Волошка» ЧМР, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 57 «Волошка» Черкаської міської ради (наказ № 11-д від 03.06.2025 року) по теперішній час.
Відповідно до Довідки № 44 від 28.05.2025 року, виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла садок) № 78 «Джерельце» ЧМР, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. № 3 (наказ № 119 від 29.10.2024 року), дійсно відвідує ДНЗ № 78 «Джерельце» ЧМР по теперішній час. Дитина відвідує гуртки – англійської мови та бебі-фітнес. Вихованням дитини займається батько – ОСОБА_2 , відвідує батьківські збори, бере активну участь в житті доньки та закладу.
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини).
Відповідно до статті1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Згідно зі статтею15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Згідно із ч.8-10ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Статтею141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Аналіз положень статті 257СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159цього Кодексу (стаття 263 СК України). Тлумачення статті 159СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.
Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).
Так, одним з найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. 
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд, визначає способи участі одного з батьків та родичів (баби, діда, прабаби та прадіда) у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, та родичів (баби, діда, прабаби та прадіда) зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Отже, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства).
Відповідно до частини другоїстатті155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частиничетвертоїстатті10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Hunt v. Ukraine" ("Хант проти України") від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" ("Йогансен проти Норвегії") від 07 серпня 1996 року, § 78).
Таким чином, положення про рівність прав та обов`язків батьків та родичів (баби, діда, прабаби та прадіда) у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та вили вістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, п. 54, Рішення від 07 грудня 2004 року).
Положення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п.82).
Згідно із статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
Рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні прабаби з правнуком, а також встановлення способів участі у вихованні, приймається на основі аналізу конкретних обставин справи та інтересів дитини. Зазвичай, прабаба може звернутися до суду, якщо їй перешкоджають у спілкуванні з правнуком, а орган опіки та піклування не може вирішити питання. Суд, у свою чергу, може зобов`язати батьків дитини забезпечити спілкування з прабабою, встановити графік побачень або інші способи участі у вихованні, враховуючи інтереси дитини.
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється у: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).
У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 711/8611/20 (провадження № 61-9806св22) враховано інтереси малолітніх дітей та конкретні обставини справи, визначено порядок спілкування баби з онуками, оскільки це забезпечує якнайкращі інтереси дітей. Сама по собі наявність неприязних відносин між сторонами не є доказом, що останні створюють перешкоди позивачу у питаннях, пов`язаних з вихованням дітей. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 (провадження № 61-11704св22) зазначено, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій не врахували, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками можливе лише у разі наявності перешкод позивачам з боку відповідача. З урахуванням обставин, встановлених судами та які визнавалися учасниками справи, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онуками. Тому суди зробили неправильний висновок про задоволення цієї позовної вимоги. З урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні.
У постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 466/3563/19 (провадження № 61-5280св22) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні, також про встановлення способу участі у спілкуванні з онукою, виходив з того, що суди встановили, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування бабусі та дідуся з онуком, врахували висновок органу опіки та піклування, наданий відповідно до вимог статей 19, 159, 263 СК України, відсутність доказів негативного впливу позивачів на дитину, тому з урахуванням інтересів дитини зробили обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 462/5189/20 (провадження № 61-11621св21) зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що дід має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення способів участі діда у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень. Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку та інтересів дитини. У зазначеній справі суди попередніх інстанцій у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод відмовили, водночас позовну вимогу про встановлення способу часті у вихованні онука задовольнили.
У постанові від 24 січня 2024 року у справі № 686/13984/22 (провадження № 61-13193св23) Верховний Суд також погодився з висновками апеляційного суду щодо задоволення позовних вимог в частині визначення способів участі баби у вихованні онука, яким було змінено рішення суду першої інстанції у вказаній частині. У зазначеній справі у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у спілкуванні позивачці з онуком було відмовлено. У відповідності до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на дотриманні норм процесуального права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Верховний Суду складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом і бабою прабабою, прадідом прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
В судовому засіданні судом не встановлено, що ОСОБА_1 , як бабусі малолітньої дитини, відповідачем чиняться перешкоди. 
Конструкція ст. 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини і про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.
Повага до приватного життя і повага до сімейного життя важливі права, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» в розумінні ст. 8 Конвенції має досить широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.
Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда, прабаби, прадіда стосовно своїх онуків, правнуків передусім розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою, дідом, прабабою або прадідом та онуками, правнуками шляхом контактів з ними. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом і бабою прав, передбачених ч. 2 ст. 159, ч. 1 ст. 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання справедливої рівноваги між інтересами баби та діда, прабаби, прадіда стосовно своїх онуків, правнуків, тобто інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків та їх родичів повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків баби та діда, прабаби, прадіда стосовно своїх онуків, правнуків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.
Частини п`ята та шоста статті 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України).
В матеріалах справи є Висновок Органу опіки та піклування м. Черкаси про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_4 № 2399-01-21 від 26.09.2025, відповідно до якого Орган піки та піклування м. Черкаси вважає за доцільне встановити бабі ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 : засобами телефонного та відеозв`язку один раз на тиждень з 20-00 год. До 20-30 год., за домовленістю з батьком дитини та у його присутності; кожної другої неділі місяця у м. Черкаси з 11-00 год. До 13-00 год. У присутності батька дитини; з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
Проте, як зазначено у Відзиві на уточнену позовну заяву, найкращим та таким, що буде враховувати інтереси всіх інших учасників справи є правильним та достатнім спілкування для позивачки, а саме, один раз на місяць протягом двох годин у місті проживання ОСОБА_5 за попередньою домовленістю між позивачкою та батьком дитини, у присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути; засобами телефонного або відео зв`язку один раз на місяць з 20:00 годин по 20:30 за домовленістю із батьком дитини та у його присутності та з урахуванням бажання самої дитини до такого спілкування, при цьому час спілкування засобами телефонного або відео зв`язку не повинен співпадати з датою та часом, які визначені для особистої зустрічі та не підміняти особисту зустріч часом спілкування засобами телефонного або відео зв`язку.
Сторона позивача не заперечувала проти встановлення саме такого порядку її спілкування з онукою.
На думку суду, таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку..
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги інтереси дитини, її вік, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме, визначити спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабі ОСОБА_1 шляхом встановлення спілкування, а саме, один раз на місяць протягом двох годин у місті проживання ОСОБА_5 за попередньою домовленістю між позивачкою та батьком дитини, у присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути; засобами телефонного або відео зв`язку один раз на місяць з 20:00 годин по 20:30 за домовленістю із батьком дитини та у його присутності та з урахуванням бажання самої дитини до такого спілкування, при цьому час спілкування засобами телефонного або відео зв`язку не повинен співпадати з датою та часом, які визначені для особистої зустрічі та не підміняти особисту зустріч часом спілкування засобами телефонного або відео зв`язку.
Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 141, 200, 259,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про встановлення порядку спілкування бабусі з її онукою – задовольнити частково. 
Встановити ОСОБА_1 порядок спілкування з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступним шляхом: 
-один раз на місяць протягом двох годин у місті проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за попередньою домовленістю між бабою ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , у присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути; 
-засобами телефонного або відео зв`язку один раз на місяць з 20:00 годин по 20:30 за домовленістю із батьком дитини ОСОБА_2 та у його присутності та з урахуванням бажання самої дитини до такого спілкування, при цьому час спілкування засобами телефонного або відео зв`язку не повинен співпадати з датою та часом, які визначені для особистої зустрічі та не підміняти особисту зустріч часом спілкування засобами телефонного або відео зв`язку.
Решті відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апелційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий:	  	О.  Г.  Казидуб