Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2/25 
номер провадження 2-др/695/2/26

02 березня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченко М.Ю.,
за участю секретаря с/з Бабенко К.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» – адвоката Браташ Ольги Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, -
ВСТАНОВИВ:
26.01.2026 до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» – адвоката Браташ Ольги Олександрівни про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ТОВ «ФК «Фінрайт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у сумі 144993,75 грн. у зв`язку з розглядом справи та вказує на те, що до закінчення судових дебатів по справі 19.01.2026 представник позивача адвокат Браташ О.О. зробила заяву про надання доказів щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу.
Заявник посилається на те, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2026 року в справі № 695/2/25 частково задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінрайт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обгрунтовуючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначав, що позивачем ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» з метою отримання правової допомоги було укладено з Адвокатським Бюро «Браташ та Партнери» Додаткову угоду №9 від 02.04.2024 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №01042020 від 01.04.2020, за яким узгоджено вартість правничої допомоги (послуги) Адвокатського Бюро «Браташ та Партнери» в сумі 40000,00 грн. та гонорар успіху, який сплачується Замовником додатково за результатом розгляду справи, а саме отримання рішення із задоволенням позовних вимог про стягнення боргу – у сумі 5% від суми успіху, що підлягає стягненню, відповідно до рішення суду.
У зв`язку з постійними клопотаннями представника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, в зв`язку з чим збільшилась і вартість правничої допомоги.
Представник позивача – адвокат Браташ О.О. в судовому засіданні 02.03.2026 року підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення та просила задовольнити її в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Сизько Д.Б. не з`явилися, але представник скерував на адресу суду заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якій просив відмовити в задоволенні заяви представника позивача, посилаючись, зокрема, на те, що в додатковій угоді №9 від 02.12.2024 ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та АБ «Браташ та Партнери» погодили встановити оплату юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правничої допомоги в даній справі в фіксованому розмірі в сумі, 40000,00 грн., а в детальному описі до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) суми судових витрат та гонорару на надану правничу (правову) допомогу всупереч п. 4.1 Договору №01042020 від 01.04.2020 і Додаткової угоди №9 до нього був здійснений погодинний (замість фіксованого) обрахунок розміру наданої правничої допомоги, та ще й дорахований гонорар успіху, про сплату якого нічого не було зазначено ні в Договорі, ні в Додатковій угоді №9 до нього. Також в обґрунтування заперечень проти задоволення заявлених вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_1 указує на неспівмірність витрат на правову допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Звертає увагу на те, що судом не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Заявлений розмір понесених витрат, пов`язаних з наданням позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» професійної правничої допомоги адвокатом Браташ О.О. є явно завищеним та не відповідає вимогам співмірності характеру та обсягу наданих послуг. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.
У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2026 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» заборгованість за укладеним Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №ГД-20-23/2021 від 14.12.2021, в рамках якого укладено кредитний договір №10-23/2021-АМК-UAH від 14.12.2021у розмірі 1739875(один мільйон сімсот тридцять дев`ять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. (у тому числі залишок кредиту – 1500000,00 грн., нарахованих та несплачених відсотків – 239875,00 грн.). У решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» судовий збір у сумі 20878, 39 грн. у рівних частинах.
Даним рішенням не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.
На виконання вимог ст.137 ЦПК України представником позивача подано заяву щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Заявником подано до суду копію договору № 01042020 від 01 квітня 2020 року про надання правничої (правової) допомоги, копію додаткової угоди №9 від 02.12.2024 до договору № 01042020 від 01 квітня 2020 року про надання правничої (правової) допомоги, копію додаткової угоди №11 від 01 квітня 2020 року до договору № 01042020 від 01 квітня 2020 року про надання правничої (правової) допомоги, копію детального опису до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) суми судових витрат та гонорару за надану правничу (правову) допомогу, копію акту надання послуг №1 від 22 січня 2026 року.
Із детального опису до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) вбачається, що вартість однієї години роботи виконавця складає 2000,00 грн. Також у вказаному описі адвокатом Браташ О.О. конкретизовано зміст наданих адвокатських послуг у цивільній справі №695/2/25, вартість кожної юридичної послуги, витрачений час, підготовлені процесуальні документи, а саме адвокатом були надані наступні правові послуги: 1) попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (витрачено 2 години); 2) вивчення наданих документів до позову, що надані для складання позову (витрачено 3 години); 3) опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції (витрачено 4 години); 4) підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій (витрачено 3 години); 5) підготовка процесуальних документів: складання та направлення позову (витрачено 7 годин); складання інших процесуальних документів по справі (заяв/клопотань) (витрачено 2 години); 6) участь у судових засіданнях – в період з 01.01.2025 по 19.01.2026 (8 судових засідань); 7) отримання рішення з задоволенням позовних вимог про стягнення боргу – «гонорар успіху» 5% від суми успіху, що підлягає стягненню відповідно до рішення суду - 86993,75 грн., на загальну суму 144993,75 гривень, що підтверджено актом надання послуг №1 від 22.01.2026 року.
Суд виходить з того, що виконання адвокатом вказаних робіт за договорами про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).
Так, відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою, п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18.
Тому виходячи з положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд уважає, що зазначені ТОВ «ФК «Фінрайт» витрати на правничу допомогу в розмірі 144993,75 грн. є завищеними, оскільки незважаючи на значний розмір позовних вимог позов не потребував проведення складних розрахунків та витрачання саме такої кількості часу, що зазначена в детальному описі. Крім того суд уважає, що частина перелічених послуг фактично містять склад тотожних дій. Також, ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд уважає, що сума гонорару успіху не може бути задоволена в повному обсязі.
Ураховуючи вище викладене суд уважає, що наявні підстави для часткового відшкодування витрат на правничу допомогу відповідачами, в сумі 25000 грн., що відповідатиме обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
На підставі викладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» – адвоката Браташ Ольги Олександрівни про ухвалення додаткового рішення — задовольнити частково. 
Ухвалити додаткове судове рішення в цивільній справі №695/2/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката порівну.
У решті заявлених вимог - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів у порядку, встановленому чинним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя М.Ю. Степченко
Повний текст додаткового рішення виготовлений 10 березня 2026 року.