Справа 688/23/26 
№ 2/688/633/26 

Рішення 
Іменем України

02 квітня 2026 року       м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді Березюк О.Г.,
секретаря судового засідання Антонюк І.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань у м. Шепетівці Хмельницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача
05 січня 2026 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 03 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №463543-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 03 червня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №463543-КС-003 про надання кредиту, яку остання прийняла (акцептувала) на умовах, визначених даною офертою, шляхом підписання електронним цифровим підписом UA-5434 (одноразовим ідентифікатором), який було надіслано на її номер телефону НОМЕР_1 , що був зазначений нею у анкеті в особистому кабінеті. 
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності в сумі 6000 грн, на умовах визначених офертою. 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн на її банківську картку № НОМЕР_2 , яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. 
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, лише частково сплатила кошти за договором, у зв`язку з чим має заборгованість.
Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Танцуріна Є.В. у позовній заяві просила про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Доводи та заперечення відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник Цимбал А.А., будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без їх участі, а також подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач стверджує, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договір № 463543-КС-003, який не містить автентичних підписів сторін договору, натомість містить зазначені текстом відомості про те, що договір нібито містить КЕП директора кредитодавця, а позичальником договір нібито підписаний одноразовим ідентифікатором. При цьому докази, які надані позивачем, безумовно не свідчать про те, що одноразовий ідентифікатор був використаний саме відповідачем, а не іншою особою. На підтвердження видачі/перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 . Позивач надає підтвердження ТОВ «ПрофітГід». Також одночасно з пред`явленням позову ТОВ «Бізнес Позика» до суду подано клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом. В матеріалах електронної справи міститься копія листа від АТ КБ «ПриватБанк», до якого долучена виписка № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 03-06-2024 - 18-11-2024 р. Однак жоден з цих документів не підтверджує видачу кредитних коштів відповідачці позивачем. Незрозуміло, яке відношення ТОВ «ПрофітГід» має до первісного кредитора, до відповідачки та до даних правовідносин загалом. З виписки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» за 03 червня 2024 року, за рахунком ОСОБА_1 відбулося три транзакції, одна з них - зарахування 6 000,00 грн. В призначенні даного платежу зазначено наступне payway1*tr4av, Visa Direct». Аналогічні зарахування з подібним призначенням відображаються у виписці і за інші дні. Тобто, у даному зарахуванні відсутня будь-яка вказівка як на ТОВ «Бізнес Позика», так і на ТОВ «ПрофітГід». Так, позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів саме ТОВ «Бізнес Позика» (як передбачено в п. 2.1, 3.1 договору: кошти перераховуються товариством, а не іншою юридичною особою). При цьому визначальним є те, що кредитний договір вважається укладеним не з моменту підписання, а з моменту отримання коштів. Обставина зарахування позивачем на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів за договором № 463543-КС-003, а, відповідно, і укладення кредитного договору, не доведена. Сума заборгованості зазначена у тексті позовної заяви і не підтверджена належними та допустимими доказами. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника. ТОВ «Бізнес Позика» не доведена обставина видачі кредитних коштів ОСОБА_1 у відповідності до п.п. 2.1, 3.1 Договору № 463543-КС-003 від 03 червня 2024 року, відповідно, не може вважатися доведеною і обставина укладення кредитного договору. Часткове виконання ОСОБА_1 умов вищезазначеного договору, не впливає на обставину «укладеності» такого договору. Просила суд поновити ОСОБА_1 строк на подання відзиву на позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика» у справі №688/23/26; у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 суми витрат, пов`язаних з розглядом справи, в т.ч. на професійну правничу допомогу. Розглядати справу № 688/23/26 за відсутності відповідача та її представника.
Доводи та заперечення позивача.
17 березня 2026 року від представника позивача Басалиги Д.М. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник зазначив, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечувала факт здійснення відповідачем платежів за кредитним договором. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. 03 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №463543-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Під час укладення кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку кредитного договору). Кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем не є договором приєднання (у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України). Позичальник не укладав кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до публічної пропозиції. кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Номер банківської картки для перерахування кредитних коштів за кредитним договором був вказаний позичальником під час укладення кредитного договору в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів. Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором в розмірі 6 000,00 грн представник зазначив, що до позовної заяви була додана довідка, яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником ТОВ «ПрофітГід», який надає послуги на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року (копія договору додається). Відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від позивача, міг просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПриватБанк». Також представник зазначив, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. Виписки по рахункам позичальників із зазначенням у них заборгованості позичальників за кредитними договорами можуть надавати виключно банки, які відкривають своїм позичальникам банківські рахунки, та зараховують (видають) на такі рахунки кредитні кошти (кредити). Із наданої відповіді АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). 03 червня 2024 року відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн відповідно до укладеного та узгодженого сторонами кредитного договору. Розмір денної процентної ставки на дату укладення кредитного договору та протягом всього строку дії кредитного договору відповідає максимальному розміру денної процентної ставки 1 % відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а також відповідає відповідним перехідним періодам, які передбачені у п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» на дату укладення кредитного договору. Не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку (ки) в день, які встановлені в кредитному договорів укладеному відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика». У розрахунку заборгованості за кредитним договором, який був наданий разом з позовною заявою, були застосовані вищезазначені процентні ставки в день, що повністю відповідає умовам кредитного договору. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є розрахунком заборгованості позичальника за кредитним договором, а не розрахунком денної процентної ставки за кредитним договором. Сторона відповідача не надала суду свого розрахунку денної процентної ставки за кредитним договором із застосуванням формули, яка встановлена у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а лише помилково назвала встановлену у кредитному договорі процентну ставку (-ви) денною процентною ставкою, що не узгоджується із Законом України «Про споживче кредитування». TOB «Бізнес Позика» не продовжувало строк дії кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховувало проценти після закінчення строку дії кредитного договору, та не просило суд стягнути з відповідача жодні проценти, які начебто були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах. Додатково надали суду докази направлення на електронну адресу відповідача кредитного договору та Правил, які були відправлені відповідачу одразу після укладення кредитного договору. Адреса електронної пошти була зазначена позичальником під час укладення кредитного договору в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті кредитодавця "Анкета клієнта", у якому була зазначена адреса електронної пошти позичальника. Представник позивача просила поновити позивачу строк для подання доказів у справі; відмовити у задоволенні вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат у повному обсязі; позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
05 січня 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом через систему «Електронний суд».
21 січня 2026 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, постановив ухвалу про відкриття спрощеного провадження та витребування доказів, і призначив справу до розгляду на 24 лютого 2026 року, яке було відкладено за заявою представника відповідача на 09 березня 2026 року.
09 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 24 березня 2026 року через неявку відповідача та її представника.
11 березня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
17 березня 2026 року надійшла відповідь на відзив від представника позивача. 
24 березня 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин 
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Суд встановив, що 03 червня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію укласти Договір (оферту) №463543-КС-003 про надання кредиту. Тоді ж ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №463543-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5434 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначений Позичальником у власній анкеті в особистому кабінеті).
Таким чином, 03 червня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали договір про надання кредиту №463543-КС-003, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» та Договором про надання кредиту.
Сторони відповідно до умов договору погодили, що кредит надається строком на 24 тижні, стандартна процентна ставка є фіксованою та становить 1,50000000% за кожен день користування кредитом, комісію за надання кредиту в розмірі 900 грн, загальний розмір наданого кредиту - 6000 грн, строк дії договору - до 18 листопада 2024 року, орієнтовна загальна вартість кредиту - 17784,77 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 19672,26%.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід», виданою ТОВ «Бізнес Позика» на підставі договору №ПГ-5 про надання послуг з переказу грошових коштів, щодо успішного проведення платежу 03 червня 2024 року, де призначення платежу зазначено «перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , згідно кредитного договору №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року».
Згідно розрахунку заборгованості за Договором №463543-КС-003 ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором №463543-КС-003 на загальну суму 5200 грн.
Свої зобов`язання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано банківську карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). Також, додано виписку про рух коштів за картковим рахунком, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за період з 03 червня 2024 року по 18 листопада 2024 року. 
Згідно розрахунку заборгованості за кредитом у гривні заборгованість відповідача за кредитним договором №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року станом на 28 листопада 2025 року становить 14669,80 грн, що складається із заборгованості по кредиту 5628,25 грн та заборгованості по відсотках 9041,55 грн, що також підтверджується довідкою стан заборгованості відповідача за договором.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме копією кредитного договору №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року; копією пропозиції укласти кредитний договір №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року; копією візуальної форми послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року; анкети клієнта ОСОБА_1 ; копією довідки про стан заборгованості за Договором №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року; копією розрахунку заборгованості за кредитним договором про надання кредиту №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року, копіями доказів про перерахування кредитних коштів та іншими матеріалами справи.
Застосовані норми права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Мотиви та висновки суду
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 
Сторони уклали договір про надання кредиту у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://tpozyka.com.ua/ відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, йому були перераховані кошти в розмірі 6000 грн строком на 24 тижні зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором, шляхом переказу на картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. 
В подальшому сторони уклали Додаткову угоду до Договору про надання кредиту у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://tpozyka.com.ua/, який відповідач також підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, йому були перераховані кошти в розмірі 6000 грн, строк дії договору до 18 листопада 2024 року. 
Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру.
Договір укладено згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно п.6 ч.1 ст.3 зазначеного Закону, електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі.
Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідачки, оскільки саме вона зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», заповнила заявку, встановленої форми на сайті позивача на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрала суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказав повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 не був би укладений.
Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.
Суд враховує, що відповідач здійснила часткову оплату за договором, тобто вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору, доказів погашення кредитної заборгованості позивачу відповідач суду не надала.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.
З приводу аргументу представника відповідача про недобросовісність поведінки позивача, що полягає у нарахуванні процентів, які є явно завищені, суд зазначає наступне.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Враховуючи, що сторони погодили розмір процентів у кредитному договорі, позивач нарахував проценти за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору та відповідно до його умов, суд не вбачає недобросовісності у діях позивача та підстав для зменшення процентів чи відмови у їх стягненні.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд 

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №463543-КС-003 від 03 червня 2024 року у розмірі 14669 (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) гривень 80 копійок, яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5628 гривень 25 копійок та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9041 гривень 55 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», адреса місцезнаходження юридичної особи: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області 23 липня 1999 року, РНОКПП НОМЕР_4 . 

Суддя