Справа № 953/11582/25
н/п 2/953/669/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 квітня 2026 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря – Бірукової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 1469233 від 22.02.2021 у розмірі 9 544,38 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу – 3 150, 00 грн., заборгованість за відсотками – 6 394,38 грн. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4 500, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено Договір позики № 1469233 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 150,00 грн. строк позики – 14 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 7w29difm7a, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу – rmolodec130@gmail.com) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Позикодавець на виконання Договору позики №1469233 від 22.02.2021 року, передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 150,00 грн. за посередництвом платіжної системи (ТОВ «ФК Фінекспрес» - платіжна система, яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на банківську платіжну картку фізичної особи). Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf від 22.02.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. 
Згідно листа №30/09/25-11444 від 30.09.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1469233. 
Згідно довідки № КД-000054845/ТНПП від 30.09.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 22.02.2021 року, сума 3 150,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf. 
Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 14 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.
Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування.
Враховуючи викладені вище умови Договору позики № 1469233 від 22.02.2021, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0,00 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 9 544,38 грн., зокрема: 3 150, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 394,38 грн – сума заборгованості за відсотками.
21.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи – 35017877) уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1469233 від 22.02.2021.
03.04.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи – 43311346) уклали Договір факторингу № 030423 - ФK від 03.04.2023, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 1469233 від 22.02.2021.
Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору.
Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 9 669,23 грн., з яких: 3 150,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 519,23 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
13 листопада 2025 року від представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: 04080, Україна, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23) інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 22.02.2021 по 25.02.2021.
25 листопада 2025 року на адресу суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла відповідь, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), банком не було імітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .
08 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Дончака Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що згідно пункту 2 договору позики № 1469233 від 22.02.2021, строк дії Договору 14 днів, базова процентна ставка 1,99% в день, тіло кредиту 3150 грн. Отже за час дії кредитного договору позичальник повинен був сплатити 3150*1,99%*14 = 877,59 грн процентів. Але позивач вимагає стягнути 6394,38 грн процентів, тобто нарахування продовжувалося і після закінчення строку дії договору. Також зауважує, що на 10-й день користування кредитними коштами позичальник зробив часткове погашення в розмірі 125,38 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем з додатками до позовної заяви. В даному випадку, із тіла кредиту 3150 грн та визначених договором процентів 877,59 грн загальна заборгованість збільшилася до 9544,38 грн, з яких 6394,38 грн - проценти, хоча за умовами договору розмір процентів становить 877,59 грн за весь період користування кредитом. Матеріали справи не містять доказів, що позичальник укладав додаткові угоди для пролонгації дії договору, тому такі нарахування є незаконними і не підлягають задоволенню. Щодо заявлених витрат на правову допомогу зазначив, що є загальний договір між позивачем та адвокатом, є квитанція про перерахування адвокату 121500 грн, але не надано жодних доказів, що Позивач дійсно витратив 4500 грн на оплату правничої допомоги саме по даній справі. Можливо, ці кошти витрачені на підготовку позовних заяв у інших справах. Крім того, справа не є складною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розмір витрат на правову допомогу повинен бути пропорційно зменшений у відповідності до зменшення суми задоволених позовних вимог. На думку сторони відповідача, із загального розміру позовних вимог 9544,38 грн слід задовольнити 3902,21 грн, тобто 40,88%. Отже судовий збір з 2422,40 грн слід зменшити до 990,28 грн; витрати на правничу допомогу зменшити з 3000 грн до 1226,40 грн. Просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 5 000,00 грн.
10 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому представник зазначає, що відповідно до п. 4.2. договору позики № 1469233, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 14 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, доводи представника Відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами – є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось.
Щодо витрат відповідача на правову допомогу представник позивача зазначив, що Відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу.
10 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Дончака Д.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначив, що згідно пункту 2 договору позики № 1469233 від 22.02.2021 року, строк дії Договору 14 днів. Сторони не підписували додаткової угоди щодо продовження строку дії договору. Відповідач не вчиняв дій, які б свідчили про його бажання здійснити пролонгацію договору. Також відповідач не здійснював платежів по даному договору, які б могли вважатися підтвердженням пролонгації договору. Позивач посилається на п. 6.5 Правил, де мова фактично йде про пролонгацію (автопролонгацію) кредитного договору. В додатках до позовної заяви надано паперову копію Правил, затверджену рішенням загальних зборів учасників ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" № 11/02/201 від 11.02.2021 року.Однак, відповідач не підписував Правила, а позивач не надав доказів, що саме ці Правила, надані в додатках до позовної заяви, діяли на момент укладання кредитного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір № 1469233 від 22.02.2021 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо умов пролонгації. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила, надані Товариством Правила надання грошових коштів у кредит не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, строк дії договору є чітко визначений в пункті 2 Договору, і він не може залежати від одноосібних дій позичальника (закінчуватись після повного розрахунку з кредитором). Договір діє до повного його виконання, але кошти надавалися на строк 14 днів, і тому тільки протягом цих 14-ти днів кредитор мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами. А після закінчення строку дії договору (14 днів) первісний кредитор мав право на стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, але не мав права продовжувати нарахування тих процентів, які зазначені в договорі як плата за користування кредитними коштами.
Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту, після закінчення 14 денного строку дії. Позовна заява також не містить посилань на такі обставини. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих за межами 14 дня кредитування, позивач посилався на факт пролонгації договору, що на його думку відбувся. При цьому позивач не звернув уваги, що не повернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 14 денного строку кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року витребувано з АТ «Універсал Банк» наступну інформацію:  інформацію на кого емітовано картковий рахунок № НОМЕР_1 ; інформацію щодо надходження за період з 22.02.2021 по 25.02.2021 коштів на рахунок № НОМЕР_1 в розмірі 3 150,00 грн.
23 лютого 2026 року на електронну пошту суду надійшло повідомлення АТ «Універсал Банк» від 22.02.2026 № БТ/Е-5851, відповідь до якого Банк не може надати відповідь на запитувану інформацію, у зв`язку з тим, що зазначено недостатньо ідентифікаційних даних,що унеможливлює ідентифікацію особи, якій належить платіжна картка № НОМЕР_1 . 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, просить позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 22.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1469233.
Відповідно до п. 2 Договору, сума позики 3 150,00 грн., строк позики (строк договору) 14 днів, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день, договір підписаний  ОСОБА_1  за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7w29difm7a (а.с.18).
Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Згідно із п.п. 4.1 п. 4 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до п. 4.2 даного договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Положеннями п. 5 Договору передбачено, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно – телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт  ОСОБА_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 , з яким укладений договір № 1469233 від 22.02.2021 ідентифікований Товариством. Акцепт договору позичальником: одноразовий ідентифікатор - 7w29difm7a, час відправки ідентифікатора позичальнику – 22.02.2021 11:37:00.
Відповідно до платіжної інструкції/операція №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf від 22.02.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок № НОМЕР_1 , перераховано кошти у сумі 3 150,00 гривень, видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також листом №30/09/25-11444 від 30 вересня 2025 року та довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 30 вересня 2025 року № КД-000054845/ТНПП.
21.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу №2106, згідно п.1.1 за цим договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованості.
Відповідно до п. 5.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором Факторингу №2106 від 21.06.2021 клієнт передав, а фактор прийняв оригінал реєстру боржників від 21.06.2021(а.с.24 зворот).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.06.2021 року до Договору факторингу № 2106, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 9669,23 грн., з яких: 3150,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6519,23 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 25).
03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 1469233 від 22.02.2021.
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей за Договором Факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року клієнт передав, а фактор прийняв оригінал реєстру боржників від 03.04.2023 (а.с.32).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 9669,23 грн., з яких: 3150,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 6519,23 грн - сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики № 1469233 від 22.02.2021 за період з 22.02.2021 по 15.10.2025 заборгованість  ОСОБА_1 складає 9 544,38 гривень, з яких: заборгованість за тілом позики – 3 150,00 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами – 6394,38 гривень.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Позивачем надано суду письмову форму укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору № 1469233 від 22.02.2021. У пункті 11 «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Укладений договір містить погоджені сторонами: суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом.
Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Крім того, із відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач не оспорює факт укладення договору.
Факт отримання коштів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 3150,00 грн ОСОБА_1 підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: листом №30/09/25-11444 від 30.09.2025 року TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf перераховано кошти на виконання умов Договору позики № 1469233 від 22.02.2021; довідкою № КД-000054845/ТНПП від 30.09.2025 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією ТОВ «ФК Фінекспрес» та TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів:» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 22.02.2021 року, сума 3150,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf; платіжною інструкцією/операція №53462356-abc2-4232-8240-e65d0045e3cf від 22.02.2021 року.
Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої обов`язки за електронним договором позики від 22.02.2021 та надав відповідачу кредит в сумі 3150,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 17 листопада 2025 року витребувано з АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, юридична адреса: 04080, Україна, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23) інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку № НОМЕР_1 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 22.02.2021 по 25.02.2021.
25 листопада 2025 року на адресу суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла відповідь, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), банком не було імітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .
Разом з тим, як вбачається з договору позики № 1469233 від 22.02.2021, в ньому ОСОБА_1 зазначено номер картки № НОМЕР_1 , у відзиві на позовну заяву факт отримання грошових коштів за вказаним договором відповідачем не оспорюється. 
Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 3150,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до позивача перейшло право кредитора за договором позики № 1469233 від 22.02.2021 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17.
Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови укладеного ним Договору позики та не повернув позикодавцю отримані кошти в розмірі 3150,00 грн, а також нараховані відсотки, що є підставою для їх стягненнях у судовому порядку.
Разом з тим, суд не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості стосовно стягнення з відповідача 6394,38 грн суми заборгованості за відсотками.
Згідно із умовами договору позики № 1469233 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк договору - 14 днів, дата надання позики з 22 лютого 2021 року по 08 березня 2021 року - дата повернення позики (останній день).
Таким чином, строк кредитування сплив 08 березня 2021 року.
Відповідно до пункту 4.2 Договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Згідно із п. 6.5 Правил, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту.
Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Надана позивачем копія Правил не підписана ОСОБА_1 , а договір, підписаний сторонами, не містить умов щодо пролонгації позики.
Також, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб.
Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 08 березня 2021 року.
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період після 08 березня 2021 року, відсутні.
З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що ОСОБА_1 частково погашав заборгованість за відсотками, а саме 03.03.2021 на суму 125,38 грн.
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 877,59 грн за період з 22.02.2021 по 08.03.2021, виходячи з розрахунку: 3 150 грн (тіло кредиту) х 1,99 % (відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) х 14 днів (строк позики).
Також, Відповідач частково сплатив заборгованість за відсотками в розмірі 125,38 грн.
Таким чином, залишок заборгованості за відсотками складає 752,21 грн.
З урахуванням вищевикладеного, стягненню з відповідача підлягає заборгованість, що складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотків у розмірі 3902,21 грн.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частин 1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України та частковим задоволенням позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 990,40 грн.
Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 4500,00 грн, стосовно якого суд зазначає таке.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги, яку надано товариству адвокатом Ткаченко Ю.О., представник позивача надала до суду договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з акту № 2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01 жовтня 2025 року, згідно якого вартість послуг з вивчення документів і складання позовної заяви до ОСОБА_1 становить 4500,00 грн, а всього за актом 121 500,00 грн; платіжну інструкцію на суму 121 500,00 грн від 15 жовтня 2025 року, а також ордер № 1287257 від 03 вересня 2025 року.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представник відповідача у відзиві зазначив, що, враховуючи реально затрачений час на надання послуг та їх обсяг, сторона відповідача вважає, що сума 3000,00 грн. на відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є співмірною з обсягом і складністю наданих послуг адвокатом.
Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи (позов поданий дистанційно через систему Електронний суд, представник позивача участі у судових засіданнях не приймав), застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн. 
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, на 40,88%, тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет`у розмірі 1839,60 грн.
Разом з тим, у відзиві на позовну заяву представник Дончак Д.М. просив стягнути з позивача витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на отримання професійної правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Дончак Д.М. надав ордер № 2053527 від 05 грудня 2025 року, договір про надання правничої допомоги № 1-05/12/25 від 05 грудня 2025 року, акт приймання – передачі наданих послуг № 1 до Договору № 1-05/12/25 від 05 грудня 2025 року, а також платіжну інструкцію @2PL054493 від 06 грудня 2025 року на суму 4000, 00 грн та чек № k7Gr9nvBTRI від 08 грудня 2025 року на суму 1 000,00 грн.
З наданого представником відповідача акту приймання – передачі наданих послуг № 1 до Договору № 1-05/12/25 від 05 грудня 2025 року вбачається, що адвокатом Дончаком Д.М. надано ОСОБА_1 наступні послуги: усна консультація з вивченням документів 1 година вартістю 1000,00 грн, складання відзиву у справі 953/11582/25 4 години вартістю 4000,00 грн.
У відповіді на відзив позивач вказав, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є завищеними, оскільки справа не потребує значної витрати часу.
Враховуючи наведене, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд приходить до висновку, що справедливим буде стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, надану протягом розгляду справи в розмірі 5000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 у розмірі 2956,00 грн.
Остаточно вирішуючи питання про суму відшкодування понесених сторонами судових витрат, які складаються з витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 1839,60 гривень та сплату судового збору в розмірі 990,40 гривень, а також витрат відповідача на правничу допомогу у встановленому судом розмірі 2956,00 гривень, які підлягають стягненню з іншої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість застосування положень частини 10 статті 141 ЦПК України та здійснення взаємозаліку сум судових витрат.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути з позивача різницю від суми судових витрат, які підлягають стягненню, що складає 126,00 гривень (2956,00 – 1839,60 – 990,40 = 126,00).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8,11-13,76, 81,141, 509, 525, 526, 625, 628, 1050 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики № 1469233 від 22.02.2021 у сумі 3902 (три тисячі дев`ятсот дві) грн. 21 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу – 3150,00 грн, заборгованість за відсотками – 752,21 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь  ОСОБА_1 різницю сум понесених судових витрат, що складає 126 (сто двадцять шість) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення. 

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, код ЄДРПОУ 43311346, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку – 300528.
Відповідач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна