БІЛОГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ вул. Шевченка, 42, смт Білогір`я, Шепетівський район, Хмельницька область, 30200 тел./факс (03841) 2-14-44, тел. 2-03-97, е-mail: inbox@bg.km.court.gov.ua, web:https://bg.km.court.gov.ua/sud2201/, код ЄДРПОУ 02886947	

Справа № 669/62/26
Провадження № 2/669/155/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області
в складі : 
головуючого – судді Бараболі Н.С.,
з участю: секретаря судового засідання Хитрун А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Білогір`я цивільну справу за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача – Комунальне некомерційне підприємство «Білогірська багатопрофільна лікарня» Білогірської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
До Білогірського районного суду Хмельницької області надійшов позов керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Білогірська багатопрофільна лікарня» Білогірської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що вироком Білогірського районного суду від 03.07.2025 у справі № 669/566/25 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено їй узгоджене покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком встановлено, що 17 лютого 2025 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_1 , , за місцем проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час штовханини, перебуваючи в приміщені кухні житлового будинку та в процесі сварки з ОСОБА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень для останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно нанесла ним один удар в область передньої поверхні грудної клітини зліва ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини зліва із травматичним лівобічним гемопневмотораксом, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.
У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 стаціонарно лікувався у КП «Білогірська багатопрофільна лікарня» з 17.02.2025 по 03.03.2025, у зв`язку із чим лікарня витратила на лікування потерпілого від кримінального правопорушення кошти в сумі 13072,69 грн. 
В ході досудового розслідування та судового розгляду обвинувачена ОСОБА_1 зазначені витрати на стаціонарне лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодувала. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення прокурором не заявлявся.
Підставою для здійснення представництва в суді інтересів держави є наявність порушень інтересів держави у зв`язку із недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до лікувального закладу, створює фінансове навантаження та ускладнює процес безкоштовного лікування інших хворих, чим завдається істотна шкода державним інтересам.
За таких обставин, прокурор просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України в дохід державного бюджету кошти в сумі 13072,69 грн. на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в комунальному підприємстві «Білогірська багатопрофільна лікарня».
Ухвалою суду від 06.02.2026 відкрито провадження у справі.
Прокурор позовні вимоги підтримав.
Представник позивача - Національної служби здоров`я України в судове засідання не зявився.
Представник третьої особи - Комунальне некомерційне підприємство «Білогірська багатопрофільна лікарня» в судове засідання не зявився.
Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що вироком Білогірського районного суду від 03.07.2025 у справі № 669/566/25 затверджено угоду про визнання винуватості від 27 червня 2025 року в кримінальному провадженні № 12025244000000325, яка укладена з письмової згоди потерпілого ОСОБА_2 між прокурором – начальником Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратори Хмельницької області Бобиком Т. П. та обвинуваченою ОСОБА_1 , з участю захисника - адвоката Ніколайчук З. І.
ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено їй узгоджене покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Як вбачається із вироку, 17 лютого 2025 року близько 15 год 00 хв ОСОБА_1 , , за місцем проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час штовханини, перебуваючи в приміщені кухні житлового будинку та в процесі сварки з ОСОБА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень для останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці кухонний ніж, умисно нанесла ним один удар в область передньої поверхні грудної клітини зліва ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітини зліва із травматичним лівобічним гемопневмотораксом, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.
Згідно даних інформації Комунального підприємства «Білогірська багатопрофільна лікарня» від 24.07.2025 №350, довідки КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня», ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року 17 ліжкоднів. На лікування було витрачено 13072,69 грн. Джерелом фінансування витрат, понесених закладом, є кошт Національної служби здоров`я України (державний бюджет), згідно Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0383-Е125-Р000. Кошти за лікування не повернено. 
Згідно інформації Національної служби здоровя України інформація про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_2 в КНП «Білогірська багатопрофільна лікарня» відсутня.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Частиною другою статті 19 Конституції України визначений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частинам 3-5 ст. 56 ЦПК України визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18).
Так, Згідно з Положенням про Національну службу здоров?я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, Національна служба здоров?я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров?я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.
НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: укладає, змінює та припиняє договори про медичне обслуговування населення та договори про реімбурсацію; здійснює заходи, що забезпечують цільове та ефективне використання коштів за програмою медичних гарантій; здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
Відповідно до п. 5 п. п. 14 Положення, НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників.
Згідно зі ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Таким чином, Національна служба здоров?я України є одним з органів, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.
Крім того, відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
У даній справі порушення інтересів держави обґрунтовується тим, що внаслідок невжиття уповноваженими органами упродовж тривалого часу заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого, призводить до ненадходження коштів до державного бюджету, чим порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, і такі витрати негативно впливають на фінансування лікування інших хворих.
Однак, уповноваженими органами заходи щодо відшкодування витрат на лікування потерпілого не вжито, звертатись до суду із позовом зазначені вище органи намірів не мають, в т.ч. у зв`язку із відсутністю фінансування, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 1166 ЦК України, визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до п. 2 Порядку, обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (надалі Порядок) сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.
Згідно зі ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
В п. «ж» ч. 8 ст. 87 Бюджетного кодексу України зазначено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на: програму державних гарантій медичного обслуговування населення.
Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад, належать видатки на оплату комунальних послуг та енергоносіїв комунальних закладів охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, для забезпечення надання медичних послуг за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення.
Як вбачається із пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.
Під час розгляду справи встановлено, що між злочинними діями відповідачки ОСОБА_1 , яка заподіяла тяжке тілесне ушкодження, та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні існує причинний зв`язок.
Відповідачка добровільно не відшкодувала витрати на лікування потерпілого внаслідок заподіяння кримінального правопорушення, понесені медичним закладом, у зв`язку із чим із ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України в дохід державного бюджету підлягають стягненню кошти в сумі 13072,69 грн на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 в комунальному некомерційному підприємстві «Білогірська багатопрофільна лікарня».
У частині 4 ст.206 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідач позов визнав. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, суд звертає увагу на те, що згідно із вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 3328 грн. слід стягнути з відповідачки в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 13, 81, 141, 223, 263-265, 274 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:Національної служби здоров`я України задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України (код ЄДРПОУ 42032422) в дохід Державного бюджету України (р/р UA978999980313080115000026011, ГУК у м.Києві/Шевченківський р-н/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ел.адм.подат.) кошти в сумі 13072,69 (тринадцять тисяч сімдесят дві) гривні 69 копійок на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень.
Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники провадження:
Позивач: Керівник Шепетівської окружної прокуратури, місцезнаходження м. Шепетівка, вул.Сергія Оврашка,43, Хмельницька область, ЄДРПОУ 0291110225;
Національна служба здоров`я України, місцезнаходження м. Київ, просп. Степана Бандери, 19, код ЄДРПОУ 42032422, ЄДРПОУ 42032422;
Відповідачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство «Білогірська багатопрофільна лікарня», місцезнаходження селище Білогір`я, вул. Миру,1, Шепетівський район Хмельницька область, ЄДРПОУ 02004172.
Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.
Суддя Наталія БАРАБОЛЯ