ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
23 квітня 2026 року 	Справа № 280/1066/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст і підстави позовних вимог.
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ Збройних Сил України щодо відмови у звільненні з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з підстав, передбачених абз. 2 пп. «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю інвалідності ІІІ групи;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України щодо відмови у звільненні з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з підстав, передбачених абз. 2 пп. «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю інвалідності ІІІ групи;
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Збройних Сил України виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зі списків особового складу військової частини, та направити його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 для постановки на військовий облік.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з травня 2022 року перебуває на військовій службі та проходив військову службу командиром відділення ВОС-216 №334 в званні молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 . Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 07.10.2025, яким просив про звільнення його з військової служби відповідно до пп. «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю інвалідності. У зв`язку з наявністю інвалідності, яка підтверджувалася рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 258/25/2665/Р номер Витяг № 258/25/2665 від 22.08.2025 року Позивач не має наміру продовжувати військову службу. інформаційних листах на рапорт Позивача від 07.10.2025 та адвокатського запита від 22.11.2025 року Відповідачем, за підписом командира, була вказана інформація про те, що відповідно до п.п. 4. 35 розд. II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 Позивач самовільно залишив військову частину то такі особи не виключаються зі списків військової частини та необхідно повернутись до військової частини для здачі справ та посади, проведення повного розрахунку з військовою частиною. Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді Позивача рапорту та неприйнятті жодного рішення за результатами їх розгляду позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.
17.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування в військовій частині НОМЕР_1 факт відсутності позивача на службі без поважних причин знайшов своє підтвердження, у зв`язку із чим спрямовано повідомлення до правоохоронного органну за фактом вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Рапорт Позивача, щодо звільнення з військової служби за п.п. «б» п.2 ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнято т зареєстровано за №9254 від 16.10.2025. Станом на 15.03.2025 Позивач обліковується у військовій частині НОМЕР_1 як такий, що самовільно залишив частину Відповідно до п.п. 4 п. 35 розділу II «Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України №280від 15.0.2022 військовослужбовці які самовільно залишили частину не виключаються з військової частини. Керуючись зазначеною Інструкцією для виключення зі списків частини Позивачу необхідно повернутись до військової часини для здачі справ та посади, проведення повного розрахунку з військовою частиною, про що командуванням військової частини НОМЕР_1 на рапорт Позивача від 07.10.2025, який було прийнято та зареєстровано за №9254 від 16.10.2025, була направлена письмова відповідь Позивачу від 02.11.2025 року за вихідним № 1848/7/ НОМЕР_3 (надіслано зв`язком Укрпошта 05.11.2025). Також, на адвокатський запит представника Позивача від 22.11.2025 було надано відповідь 06.12.2025 за вихідним № 1848/7/ НОМЕР_4 . Підсумовуючи вищевказане, відсутні підстави для прийняття рішення про звільнення з військової служби Позивача до моменту його повернення на військову службу після самовільного залишення частини. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
III. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 16.02.2026 суд залишив позовну заяву без руху на надав строк для усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою суду від 02.03.2026 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
З 09.05.2022 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу 2 відділенням ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповідності до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 р. №69/2022 про проведення загальної мобілізації (далі Позивач) та проходив військову службу командиром відділення ВОС-216 №334 в званні молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19.07.2025 року №2145 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_2 », було проведено службове розслідування з метою уточнення причин та обставин самовільного залишення військової частини (неповернення з лікування) та відсутності на військовій службі молодшого сержанта ОСОБА_3 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_5 механізованого батальйону, а також встановлення ступеня вини особи, чиї дії та/або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
В ході проведення службового розслідування встановлено, що 16.07.2025 року станом на 23:55 годину не повернувся з лікування згідно виписки №е8845 від 15.07.2025 року, молодший сержант ОСОБА_4 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу 3 механізованого батальйону. На телефонний зв`язок намагався вийти молодший сержант ОСОБА_5 , головний сержант взводу безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 відповідає, та свідчить про те, що його виписали з лікарні 15.07.2025 року, але військовослужбовець чекає направлення на МСЕК, молодший сержант ОСОБА_5 повідомив, якщо молодший сержант ОСОБА_4 не з`явиться в підрозділ 16.07.2025 року то перейде в статус СЗЧ, з чим молодший сержант ОСОБА_4 погодився.
Молодший сержант ОСОБА_4 : 
- 11.03.2025 року вибув до військової частини НОМЕР_6 с-ще Близнюки, для проходження військово – лікарської комісії; отримав довідку військово – лікарської комісії №2146 від 11.03.2025 року;
- 10.04.2025 року згідно направлення військової частини НОМЕР_7 АДРЕСА_2 №9339 від 10.04.2025 року госпіталізовано до КП «Дніпропетровська ОБКЛзНПД» м. Дніпро;
- 16.04.2025 року переведено на лікування у ППО ВСП «Університетська лікарня» ДДМУ м. Дніпро, згідно довідки №122 від 16.04.2025 року;
- 30.04.2025 року виписано та направлено військовою частиною НОМЕР_7 АДРЕСА_2 на стаціонарне лікування у КП «ДБКЛПД» ДОР м. Дніпро з 01.05.2025 року; копія виписки із МКСХ №308 від 30.04.2025 року, копія виписки із МКСХ №5556/2025 від 01.05.2025 року;
- 05.06.2025 року переведено для подальшого лікування у КНП «Дніпропетровська ОКЛ ім. І.І. Мечникова ДОР» м. Дніпро, перебував з 05.06.2025 року по 02.07.2025 року згідно із МКСХ №18845 від 02.07.2025 року;
- з 02.07.2025 року по 15.07.2025 року продовжував лікування у КНП «Дніпропетровська ОКЛ ім. І.І. Мечникова ДОР» м. Дніпро, згідно виписки із МКСХ №е8845 від 15.07.2025 року, де було вказано місце служби молодшого сержанта ОСОБА_3 військова частина НОМЕР_8 .
Згідно відповіді КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова ДОР» м. Дніпро №15/1761 від 08.08.2025 військовослужбовця було виписано до лікаря військової частини НОМЕР_8 на подальше спостереження та лікування. У зв`язку із помилкою місцем проходження військової служби молодшого сержанта ОСОБА_3 , а саме військова частина НОМЕР_8 , завадила у визначені подальшого статусу військовослужбовця.
Виходячи із вищезазначеного, слід вважати, що молодшого сержанта ОСОБА_3 було виписано до військової частини НОМЕР_1 на подальше спостереження та лікування.
Відібрати пояснення у молодшого сержанта ОСОБА_3 , щодо вищезазначеної події неможливо, на телефоні дзвінки військовослужбовець перестав відповідати.
Враховуючи отримані докази, пояснення, та розглянуті під час службового розслідування факти, слід вважати датою самовільного залишення військової частини молодшого сержанта ОСОБА_3 з 16 липня 2025 року по теперішній час.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2025 №211, молодшого сержанта ОСОБА_3 було знято зі всіх видів забезпечення, в тому числі з грошового забезпечення з 16 липня 2025 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) №2330 від 05.08.2025 року та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2331 від 05.08.2025 року, премія та додаткова винагорода за липень 2025 року молодшому сержанту ОСОБА_6 виплачена не була.
В зв`язку із зазначеним, з метою недопущення подібних випадків в подальшому, а також притягнення винних до відповідальності, наказано:
1. Службове розслідування вважати завершеним.
2. Факт самовільного залишення частини молодшим сержантом ОСОБА_2 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_5 механізованого батальйону, з 16 липня 2025 року по теперішній час, знайшов своє підтвердження.
3. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , відповідно п. 15 розділу І наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, молодшому сержанту ОСОБА_6 , поновити виплати грошового забезпечення з дати повернення на службу.
4. За порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також беззастережно виконувати накази командирів, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, статей 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо точного та вчасного виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особистої бойової готовності, а також підтримування на високому рівні особистої бойової готовності, в тому числі у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття, статей 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якою передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, під час виконання обов`язків військової служби, за самовільне залишення розташування підрозділу або місця служби, молодшого сержанта ОСОБА_3 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_5 механізованого батальйону, по поверненню до місця служби притягнути до дисциплінарної відповідальності.
5. Заступнику командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що під час службового розслідування з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця призваного по мобілізації, молодшого сержанта ОСОБА_3 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу НОМЕР_5 механізованого батальйону, який з 16.07.2025 року по теперішній час самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, організувати складення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направлення його до Державного бюро розслідувань. Направити повідомлення про скоєне правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома.
6. Начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_1 наказ довести до особового складу в частині, що його стосується.
7. Контроль за виконанням наказу покласти на начальника штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п.5. наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.08.2025 №2537 «Про результати проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_2 », складено та направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську Повідомлення за вих. від 24.08.2025 №1848/19742 про вчинення кримінального порушення, за фактом самовільного залишення частини Позивачем.
Відповідно, на підставі зазначеного Повідомлення, посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську було внесено відомостей до ЄРДР за №62025050010027725 від 04.08.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України.
Разом з тим, 31.07.2025 року Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарні №16» Дніпровської міської ради направило висновки хвороби 
ОСОБА_1 до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, рішенням якої від 22.08.2025 року № 258/25/2665/Р ОСОБА_1 з 31.07.2025 року встановлена третя (III) група інвалідності - основний діагноз: 167.4 - Гіпертонічна енцефалопатія, супутні діагнози F43.2. Ускладнення основного діагнозу 167.4 Гіпертонічна енцефалопатія, терміном на 1 (один рік) тобто до 31.07.2026 року (надалі – Витяг від 22.07.25 № 258/25/2665/В ).
Окрім зазначеного, згідно рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №258/25/2665/1 до рішення 258/25/2665/Р п. 5.4.2.1. рекомендовано Позивачу звернутись до територіального органу пенсійного фонду України для вирішення питання щодо призначення страхових виплат, або структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для вирішення питання щодо призначення допомоги. І таке інше. А також, згідно витягу 258/25/2665/ВТ п. 5.2.2. код допоміжного засобу реабілітації (технічного та іншого засобу реабілітації) згідно з ДСТУ EN ISO 9999:2021(EN ISO 9999:2016, IDT; ISO 9999:2016, IDT) «засоби допоміжні для осіб з обмеженням життєдіяльності. Класифікація та термінологія»: за державні кошти 06.12.03 – взуття з двостороннім берцем або з вбудованим ортезом у разі необхідності корекції та жорсткої фіксаціїгомілковоступного суглоба і стопи за наявності нефіксованих деформацій. Згідно п. 5.2.3. Позивачу згідно з додатком № 1 до постанови КМУ від 05.04.2012 року № 321 в редакції постанови КМУ від 07.12.2023 року № 1306, окрім вказаного, йому положена палиця, ортези нашийний, грудний, поперековий, крижовий відділи хребта – корсети, 060306 – ортези на попереково-крижовий відділ хребта – бандажі, пояси.
З цих підстав Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 07.10.2025, яким просив про звільнення його з військової служби відповідно до пп. «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із наявністю інвалідності.
До рапорту Позивач долучив нотаріально завірений паспорт, нотаріально завірений реєстраційний номер облікової картки платника податків, витяг з реєстру територіальної громади №2025/012689588 від 01.09.2025 про місце реєстрації, копію військового квитка серія НОМЕР_9 від 15.08.2022 року, нотаріально завірений Витяг № 258/25/2665/В від 22.08.2025 з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 258/25/2665/Р про призначення 3 групи інвалідності, нотаріально завірений Витяг № 258/25/2665/ВТ від 22.08.2025 з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів для постановки на облік (надалі – Рапорт з додатками від 07.10.2025).
Рапорт Позивача, щодо звільнення з військової служби за п.п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було прийнято та зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 за №9254 від 16.10.2025.
Командуванням військової частини НОМЕР_1 на рапорт Позивача від 07.10.2025, який було прийнято та зареєстровано за №9254 від 16.10.2025, була направлена письмова відповідь Позивачу від 02.11.2025 року за вихідним № 1848/7/ НОМЕР_3 (надіслано зв`язком Укрпошта 05.11.2025) у якій зазначено, що відповідно до п.п. 4 п. 35 розділу II «Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України», затвердженої наказом Міністерства оборони України №280 від 15.0.2022 військовослужбовці які самовільно залишили частину не виключаються з військової частини. Керуючись зазначеною Інструкцією для виключення зі списків частини Позивачу необхідно повернутись до військової частини для здачі справ та посади, проведення повного розрахунку з військовою частиною. Також, на адвокатський запит представника Позивача від 22.11.2025 було надано відповідь 06.12.2025 за вихідним № 1848/7/29621.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді Позивача рапорту та неприйнятті жодного рішення за результатами їх розгляду позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), затвердженого Указом президента України № 1153/2008 від 10.12.2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до абзацу другого пункту 12 Положення №1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_10 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського; у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України; у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких закон Полужирный Балтийский ?? >"# Q ? ` ` ? ?? $? ? ? ???? ?? ??? G U # ? ???Times New Roman CE Times New Roman Полужирный Полужирный Центральноевропейский ?? >"# Q ? ` ` ? ?i $? ? ? ???? ?? ??? G U # ? ???Times New Roman CYR Times New Roman Полужирный 
Згідно з пунктом 234 Положення №1153/2008 перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Статтею 14 Закону України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Отже, рапорт - це усне чи письмове звернення військовослужбовця до відповідного начальника з викладом питань службового чи особистого характеру
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція №170), визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.5 розділу І Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.
Згідно з пунктом 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Зокрема, відповідно до пункту 3 Додатку № 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставою за станом здоров`я подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; висновок (постанова) військово-лікарської комісії; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, пунктом 2 розділу І якого визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до пункту 2-6, 8-9 розділу ІІІ вказаного Порядку командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що командири (начальники) здійснюють розгляд паперового рапорту військовослужбовця у встановлений Порядком № 531 строк та надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції, яка повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, при цьому відмова у задоволенні рапорту повинна бути вмотивованою.
Матеріалами справи підтверджено, що військовою частиною НОМЕР_1 отримано рапорт позивача, про що свідчить зміст листа від 02.11.2025 №1848/7/26307, яким повідомлено, що позивачу призупинено військову службу.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону №2232-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом України від 30.04.2025 № 4392-IX) військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Законом України від 30.04.2025 № 4392-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану» абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено реченням такого змісту: «Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється». При цьому суд бере до уваги, що наказ про призупинення військової служби для позивача був прийнятий військовою частиною до внесення вказаних вище змін.
Відповідно до абзаців другого-одинадцятого частини другої статті 24 Закону №2232-ХІІ початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.
Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.
За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Згідно з пунктами 122, 144-1 Положення №1153/2008 усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. 
Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 144-2 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Пунктом 144-5 Положення №1153/2008 військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.
Пунктом 144-6 Положення №1153/2008 передбачено, що для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Таким чином, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
Отже, станом на дату направлення позивачем рапорту про звільнення з військової служби позивач вважався таким, що самовільно залишив військову частину, та його військова служба у Збройних Силах України призупинена, у відповідності до пункту 144-2 Положення №1153/2008 він не входить до складу Збройних Сил України та стосовно нього не прийнятий виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або не закрито кримінальне провадження, наказ про продовження ним військової служби командиром військової частини не приймався, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні правові підстави для розгляду по суті порушеного у рапорті питання щодо звільнення позивача з військової служби та прийняття відповідного рішення за результатами такого розгляду.
Відтак, суд дійшов висновку щодо неможливості розглянути та прийняти рішення за рапортом позивача про звільнення з військової служби до повернення останнього до військової частини, яку він самовільно залишив (відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення №1153/2008), набрання законної сили обвинувального вироку (відповідно абзацу першого пункту 144-5 Положення №1153/2008), або після продовження його військової служби (у відповідності до абзацу першого пункту 144-6 Положення №1153/2008).
Матеріали справи не містять відповідних доказів та належного нормативного обґрунтування, що підтверджували б повноваження відповідача розглянути і прийняти рішення по суті рапорту позивача, військова служба якого призупинена.
Таким чином, відсутня протиправна бездіяльність з боку військової частини щодо нерозгляду та незадоволення рапорту про звільнення з військової служби позивача у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача та звільнити останнього з військової служби.
Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
VI. Висновки суду.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В. Стрельнікова