ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 Справа № 921/506/24
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді МАТУЩАКА О.І.
суддів КРАВЧУК.Н.М.
ПРЯДКО О.В.

За участю секретаря судового засідання Телинько Я.П.
За участю представника скаржника - Шкільного П.М. (в порядку самопредставництва)

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області (вх.№01- 05/354/26 від 09.02.2026)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2026 ( повна ухвала - 27.01.2026, суддя Руденко О.В.)

у справі №921/506/24

за заявою боржника  ОСОБА_1 , м. Борщів, Тернопільська область

про неплатоспроможність фізичної особи

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Тернопільській області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Ухвалами господарського суду від 11.11.2024 визнано грошові вимоги кредиторів: АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 150 410,67 грн, з яких: 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів); 150 410,67 грн заборгованості за кредитом - вимоги другої черги; Головного управління ДПС у Тернопільській області у розмірі 757 148,90 грн, з яких: 6 056,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання кредиторських (грошових) вимог (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів); 584 794,55 грн - вимоги другої черги, 172 354,35 грн штрафні санкції - вимоги третьої черги.
Ухвалою суду від 12.02.2025 у справі №921/506/24 задоволено заяву керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шимечка А.Я. про затвердження плану реструктуризації боргів боржника; затверджено план реструктуризації боргів боржника у редакції вказаної ухвали. Припинено повноваження арбітражного керуючого Шимечка А.Я. як керуючого реструктуризацією боржника ОСОБА_1 .
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 ухвалу суду від 12.02.2025 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволені заяви керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шимечка А.Я. про затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Тернопільської області.
03.07.2025 через підсистему «Електронний суд» ГУ ДПС у Тернопільській області подало заяву про визнання протиправними дії керуючого реструктуризацією боргів - арбітражного керуючого Шимечка А.Я. під час затвердження та подання до суду плану реструктуризації боргів боржника та відсторонення арбітражного керуючого Шимечка А.Я. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів.
Подана заява обґрунтована невиконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків, що полягало, зокрема, у поданні до господарського суду клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів боржника, який не був схвалений зборами кредиторів, а також у неподанні клопотання про перехід до процедури погашення боргів боржника, незважаючи на прийняте зборами кредиторів рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації.
Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 21.01.2026 відмовив у задоволенні заяви ГУ ДПС у Тернопільській області про відсторонення арбітражного керуючого Шимечка А.Я. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника.
За результатами дослідження матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відсторонення арбітражного керуючого, оскільки ним належним чином виконуються покладені обов`язки у процедурі реструктуризації боргів боржника, а доводи заявника не підтверджені належними та допустимими доказами і носять припущення, що не свідчить про неналежне виконання повноважень арбітражним керуючим.
ГУ ДПС у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2026 та прийняти нове рішення, яким заяву про відсторонення арбітражного керуючого задоволити.
На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, не повністю з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, оскільки не врахував, що арбітражний керуючий діяв із порушенням вимог законодавства, зокрема подав до суду клопотання про затвердження плану реструктуризації боргів, який не був схвалений зборами кредиторів, та не ініціював перехід до процедури погашення боргів боржника відповідно до прийнятого кредиторами рішення, що свідчить про неналежне виконання ним своїх обов`язків 
Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасники справи не подавали.
02.04.2026 в судовому засіданні взяв участь представник апелянта, який навів доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Зазначене підтверджується довідками про доставку електронного листа до електронних кабінетів учасників справи, а також повідомленням про вручення поштового відправлення боржнику.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Беручи до уваги зазначене, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КузПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Частина 1 ст. 10 КУзПБ визначає, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності. 
Відповідно до визначених у КУзПБ термінів, керуючий реструктуризацією - це арбітражний керуючий, призначений господарським судом у справі про неплатоспроможність фізичної особи для здійснення реструктуризації боргів боржника.
Вимоги до арбітражного керуючого, права та обов`язки арбітражних керуючих під час виконання відповідних повноважень, зокрема, керуючого реструктуризацією, визначені у ст. 12 Кодексу.
Зокрема, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їхньою згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Водночас арбітражний керуючий зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; 5) розкривати інформацію про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство на спеціалізованій сторінці вебсайту державного органу з питань банкрутства (у закритій частині сторінки), до якої забезпечується доступ конкурсних і забезпечених кредиторів, а також (з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) поточних кредиторів, та забезпечувати оновлення такої інформації не менше одного разу на місяць у порядку, визначеному державним органом з питань банкрутства; 6) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства; 7) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 8) надавати державному реєстратору в електронній формі через вебпортал електронних сервісів відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; 9) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту інтересів; 10) надсилати до органів Національної поліції чи прокуратури повідомлення про факти порушення законодавства, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 11) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством.
Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено) (ч. 3 ст. 12 КУзПБ).
Статтею 28 Кодексу визначено порядок та підстави для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
Так, за приписами ч. 4 ст. 28 КУзПБ, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.
Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів (абз.2 ч.4 ст.28 КУзПБ).
За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
У постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19, зазначено, що законодавцем визначено три випадки (і відповідні їм підстави) відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень:
- за заявою самого арбітражного керуючого, - абз. 1 ч. 4 ст. 28 КУзПБ;
- за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою господарського суду за наявністю підстав, визначених у самому Кодексі, - абз. 2 ч. 4 ст. 28 КУзПБ;
- за клопотанням комітету кредиторів незалежно від наявності підстав, - абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ.
Верховний Суд також зауважив, що статус арбітражного керуючого характеризується не лише сукупністю прав та обов`язків останнього, а й ефективністю та невідворотністю інституту дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого за свої дії (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №910/18129/17).
Тому під час розгляду питання відсторонення арбітражного керуючого у справі з підстав, встановлених пунктами 1) - 6) абз. 2 ч. 4 ст. 28 Кодексу, господарський суд користуючись правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом, має з`ясувати та перевірити належність виконання арбітражним керуючим визначених законом обов`язків, чи встановити інші обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.
Таким чином, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень, зокрема, у разі неналежного виконання обов`язків (п. 1 ч. 4 ст. 28 КУзПБ).
Відповідно до ч. 3 ст. 28 КУзПБ, арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно, розумно, у межах повноважень та з урахуванням інтересів усіх учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
Арбітражний керуючий, в силу норм КУзПБ, має здійснювати неупереджене правозастосування, діючи з додержанням принципів незалежності і самостійності. Передумовою набуття незалежності і збереження самостійності є виключення, або зведення до мінімуму суб`єктивного фактору при призначенні та відстороненні арбітражного керуючого.
Через арбітражного керуючого здійснюються правовідносини між сторонами, господарським судом та іншими учасниками у справі про банкрутство. Як учасник провадження у справі про банкрутство, арбітражний керуючий набуває такого статусу лише після прийняття судом відповідного процесуального документа.
Розглядаючи питання про відсторонення за клопотанням учасника провадження у справі з підстав, визначених у самому п. 1 ч. 2 ст. 28 КУзПБ та встановлюючи наявність обставин невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків, або існування обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень, суд враховує, що таке клопотання про відсторонення арбітражного керуючого має бути обґрунтованим та вмотивованим.
У будь-якому випадку, таке мотивування повинно враховувати принцип незалежності арбітражного керуючого, відповідно, безпідставне відсторонення арбітражного керуючого не допускається як таке, що порушує права та законні інтереси арбітражного керуючого, принципи його діяльності та завдає шкоду ефективності процедури банкрутства.
Згідно з ч. 1 ст. 114 КУзПБ, арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства.
Частина 2 ст. 114 КУзПБ передбачає, що арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний: 1) розглядати заяви кредиторів із грошовими вимогами до боржника, що надійшли у встановленому цим Кодексом порядку; 2) повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог; 3) скласти та у випадках, передбачених цим Кодексом, вести реєстр вимог кредиторів; 4) скликати збори кредиторів та організовувати їх проведення; 5) організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість; 6) сформувати ліквідаційну масу; 7) брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження до господарського суду; 8) відкрити спеціальний рахунок для розрахунків із кредиторами; 9) погашати вимоги кредиторів згідно з черговістю у процедурі погашення боргів боржника, а якщо планом реструктуризації передбачено продаж майна боржника - відповідно до плану реструктуризації за рахунок коштів, отриманих від продажу такого майна; 10) якщо планом реструктуризації передбачено продаж майна боржника, звітувати перед господарським судом та зборами кредиторів про результати продажу майна боржника протягом трьох робочих днів з дня такого продажу; 11) виконувати функції з управління та розпорядження майном боржника; 12) здійснювати інші повноваження відповідно до законодавства.
Частинами 2 і 5 ст. 123 КУзПБ передбачено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є: 1) розгляд звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника; 2) розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника; 3) прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом першої інстанції, що з метою належного виконання своїх обов`язків, керуючим реструктуризацією, починаючи з моменту призначення, було направлено ряд запитів та листів, з метою проведення перевірки декларацій боржника, вжиття заходів щодо збереження майна, виявлення обсягів активів, які належать боржнику, зокрема: Борщівському БТІ, Державній інспекції архітектури та містобудування України, ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області, ГУ Держпродспоживслужби в Тернопільській області, ГУ ДПС у Тернопільській області, ГУ ПФ України в Тернопільській області, Регіональному сервісному центру МВС №6145, Борщівській міській раді, Борщівському РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Прокуратурі Тернопільської області, ГУ статистики у Тернопільській області, Тернопільській митниці Держмитслужби, ПАТ "Укрзалізниця", Українському національному офісу інтелектуальної власності та інновацій (УКРНОІВІ), державній службі України з безпеки та транспорті, Управлінню інспекційної діяльності у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Державній службі морського та річкового транспорту України, ДП "Держреєстри України", Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Національному депозитарію Державної авіаційної служби, ГУНП в Тернопільській області, що в подальшому стало підставою для подання до суду боржником ОСОБА_1 заяви про долучення виправлених декларацій про майновий стан боржника.
Питання щодо розгляду звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій про майновий стан боржника виносилось на порядок денний зборів кредиторів, які оформлені протоколами від 08.12.2024 та 23.12.2024, за результатами, яких обома кредиторами одноголосно вирішено затвердити звіт керуючого реструктуризацією.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 114 Кодексу, одним із обов`язків керуючого реструктуризацією є участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечення його розгляду зборами кредиторів та подання на затвердження до господарського суду.
У постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформовано праові висновки про ключову роль арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог ст. 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що керуючим реструктуризацією неодноразово скликалися збори кредиторів (протоколи від 08.12.2024, від 23.12.2024, від 10.01.2025, від 10.02.2025), на яких було поставлено питання щодо, окрім розгляду звіту про результати перевірки декларацій боржника, також розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, у якому наведено обставини, що спричинили неплатоспроможність боржника, інформацію про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням розміру та черговості їх задоволення, інформацію про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (інвентаризації), інформацію про доходи боржника, у тому числі про доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів, інформацію про розмір щомісячної суми коштів, що виділятимуться боржником для погашення боргів перед кредиторами.
З урахуванням зазначеного вище, наведені апелянтом доводи не свідчать про наявність передбачених законом підстав для відсторонення арбітражного керуючого Шимечка А.Я. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів.
За змістом ч.4 ст. 28 КУзПБ, відсторонення арбітражного керуючого є винятковим процесуальним заходом, який допускається лише за наявності належно доведених обставин невиконання або неналежного виконання ним обов`язків, зловживання правами, подання неправдивих відомостей, конфлікту інтересів чи інших прямо визначених законом підстав. Сама по собі незгода кредитора з процесуальною позицією арбітражного керуючого або з обраним ним алгоритмом дій у процедурі неплатоспроможності, не є достатньою та самостійною підставою для його відсторонення .
У цій справі керуючий реструктуризацією з моменту призначення вживав активних і належних заходів для виконання покладених на нього функцій: направляв численні запити до державних органів та установ, здійснював перевірку декларацій боржника, виявляв майнові активи, організовував інвентаризацію, скликав та проводив збори кредиторів, а також виносив на їх розгляд звіт про результати перевірки декларацій і проєкт плану реструктуризації боргів. 
Отже, твердження про невиконання арбітражним керуючим своїх обов`язків спростовується фактичними обставинами справи. Навпаки, встановлено, що Шимечко А.Я. здійснював передбачені КУзПБ дії у процедурі реструктуризації, а тому відсутні підстави стверджувати про його бездіяльність, недобросовісність чи неналежне виконання повноважень.
Доводи апелянта про те, що арбітражний керуючий неправомірно подав до суду клопотання про затвердження плану реструктуризації, який не був схвалений зборами кредиторів, також не може бути достатньою підставою для його відсторонення. У межах справи про неплатоспроможність саме арбітражний керуючий бере участь у розробленні плану реструктуризації, забезпечує його розгляд зборами кредиторів та подає відповідні матеріали до суду. При цьому, питання про наявність чи відсутність правових підстав для затвердження плану остаточно вирішує суд, а не арбітражний керуючий. Сам факт подання до суду плану реструктуризації або клопотання щодо його затвердження є реалізацією процесуальної функції керуючого реструктуризацією і не може автоматично ототожнюватися з порушенням чи зловживанням, тим більше ,коли такі дії здійснювалися в межах судової процедури і були предметом судового контролю.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що арбітражний керуючий не наділений повноваженнями самостійно затверджувати чи відмовляти у затвердженні плану реструктуризації, так само як і не вирішує остаточно питання переходу до наступної процедури. Його функція полягає у процесуальному супроводі процедури, підготовці матеріалів, скликанні зборів кредиторів та поданні відповідних документів суду. Тому ототожнення незгоди скаржника з подальшим рухом справи з неналежним виконанням обов`язків арбітражним керуючим є помилковим.
Колегія суддів звертає увагу, що у судовій процедурі реструктуризації боргів, КузПБ передбачає право зборів кредиторів (кредитора у ч. 2 ст. 128) звернутися до суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: збори кредиторів прийняли рішення про відмову у схваленні плану реструктуризації боргів боржника (п. 2 ч. 8 ст. 123 КУзпБ); господарський суд відмовив у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника (ч. 10 ст. 126 КУзПБ); боржником порушено план реструктуризації боргів (ч. 2 ст. 128 КУзПБ).
Системний аналіз цих норм приводить до висновку, що за наведених вище підстав (окрім ч. 7 ст. 123 КУзПБ), господарський суд може вирішити питання щодо доцільності подальшого руху справи лише за клопотанням зборів кредиторів (кредитора), яким на певній стадії судової процедури реструктуризації боргів боржника надано виключне право ініціювати за власним вибором перехід до наступної судової процедури неплатоспроможності фізичної особи або закриття провадження у справі.
Колегія суддів вважає безпідставним і посилання апелянта на те, що саме арбітражний керуючий мав обов`язково подати клопотання про перехід до процедури погашення боргів боржника. Судом встановлено, що на всіх зборах кредиторів ГУ ДПС у Тернопільській області дійсно голосувало проти схвалення плану реструктуризації та за звернення до суду щодо переходу до процедури погашення боргів. Водночас у матеріалах справи відсутнє не лише клопотання арбітражного керуючого з цього питання, а й клопотання самого податкового органу, хоча ГУ ДПС у Тернопільській області не було позбавлене права звернутися до суду з відповідною ініціативою .
Більше того, представник контролюючого органу, як у протоколах зборів кредиторів, так і в судових засіданнях, за винятком одного засідання, не навів належного обґрунтування причин, з яких ним не схвалювався план реструктуризації, окрім загального посилання на те, що план передбачав визнання податкового боргу безнадійним і його списання. Тобто, позиція заявника фактично зводилася до незгоди з економічним та правовим змістом плану, а не до доведення неправомірної поведінки арбітражного керуючого. Однак незгода кредитора із змістом плану реструктуризації не свідчить про наявність у діях керуючого реструктуризацією складу порушення, необхідного для його відсторонення .
Суттєвим є й те, що в самій процедурі реструктуризації арбітражний керуючий не може розглядатися як особа, відповідальна за кінцевий результат голосування кредиторів. Він зобов`язаний забезпечити розгляд проекту плану зборами кредиторів, але не може замінити волевиявлення кредиторів або гарантувати досягнення погодженого компромісу між учасниками процедури. 
Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу, що принцип незалежності арбітражного керуючого виключає можливість його відсторонення лише через те, що один із кредиторів вважає його процесуальні дії помилковими або такими, що не відповідають інтересам цього кредитора. Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що безпідставне відсторонення арбітражного керуючого порушує його права, суперечить принципам його діяльності та завдає шкоди ефективності процедури банкрутства. Тому клопотання про відсторонення повинно бути не просто формально заявлене, а належним чином обґрунтоване, з посиланням на норми права, порушення яких допустив арбітражний керуючий, і підтверджене доказами таких конкретних порушень. У цьому ж випадку апелянт не вказав, яку саме норму КузПБ порушив своїми діями арбітражний керуючий, як і не встановив такої суд.
Наведені кредитором обставини порушення здійснення відповідних процесуальних дій керуючим реструктуризацією боржника не свідчать про невиконання ним обов`язків, передбачених КУзПБ.
Таким чином, наведені у заяві доводи фактично зводяться до оскарження окремих процесуальних дій арбітражного керуючого та незгоди кредитора з розвитком процедури реструктуризації, проте не підтверджують наявності жодної з підстав, передбачених ч. 4 ст. 28 КУзПБ для відсторонення арбітражного керуючого.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,
Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2026 у справі №921/506/24 - без змін.
2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Повна постанова складена та підписана 06.04.2026.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.В. ПРЯДКО