Справа №466/1132/26
Провадження №3/466/775/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова Федорів О.П., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 02 лютого 2026 року о 21:40 год. у м. Львові, по вул. Замарстинівська, 205, керував транспортним засобом марки «Volvo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» (ARHK 0127), та підтверджено актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду – 1, 22 проміле. Отже ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху.
 
Так, згідно з підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції. 
Розгляд справи неодноразово відкладався – 03 березня 2026 року, 18 березня 2026 року, 31 березня 2026 року за клопотанням захисників Ющика О.В.
У судове засідання 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 за його захисник не з`явились, не просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Через систему «Електронний суд» захисник подав заяву, у якій просив визнати незаконним та скасувати протокол серії ЕПРІ № 581689 від 02 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначив, що подані до суду докази не містять даних про керування ОСОБА_1  транспортним засобом, як і доказів законної зупинки працівниками поліції вказаного автомобіля під його керуванням. Як видно на відео з бодикамер працівників патрульної поліції автомобіль ОСОБА_1 стоїть у нерухомому стані із вимкненим двигуном, жодного руху автомобілем ОСОБА_1 , не здійснює. Також працівниками патрульної поліції не зафіксовано самого моменту зупинки легкового автомобіля ОСОБА_1 . Всупереч положень підзаконних нормативно-правових актів, записи з портативних камер поліцейських не ведуться працівниками поліції із самого моменту зупинки автомобіля ОСОБА_1 , тобто з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції. Крім цього, в протоколі та матеріалах справи не зазначена інформація щодо марки та типу застосованих поліцейськими портативних відеореєстраторів, їх інвентарних/номенклатурних номерів, сертифікатів відповідності та свідоцтва про їх повірку (калібрування), облікування карт пам`яті, що позбавляє можливості їх ідентифікації та встановлення у даній справі правомірності їх застосування в порядку статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відсутність інформації про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, робить неможливим вказати його в рішенні, яким завершиться розгляд справи.
У судове засідання 23 квітня 2026 року ОСОБА_1 за його захисник не з`явились. Через систему «Електронний суд» захисник подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі.
Вважаю за можливе проводити розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які скористались правом висловити свою позицію у письмовій формі. 
Згідно з вимогами ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Відповідальність, передбачена ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки він керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 підтверджується належними і допустимими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 02 лютого 2026 року серії ЕПР1 №581689, квитанцією тестування на алкоголь за допомогою тестера «Drager Alcotest 6820», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом, відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, які досліджені суддею.
Окремо звертаю увагу на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук; огляд проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» (ARHK 0127); результат огляду – 1, 22 проміле. З результатами тесту згоден ОСОБА_1 , про що свічить його підпис у відповідній графі.
Захисник посилається на те, що доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не надано. 
Проте, на відео, доданому до протоколу серії ЕПР1 №581689 (про технічний запис вказано у самому протоколі теж), видно, що ОСОБА_1 на повідомлення працівника поліції про підставу зупинки транспортного розумів реагував однозначно, погоджуючись з тим, що його зупинено, а це, у свою чергу, свідчить що він таки керував транспортним засобом. На відео очевидно, що двигун автомобіля увімкнений. При цьому відео почалось з моменту виходу працівника поліції зі службового авто. 
Підставою зупинки стало те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лампочкою підсвідки заднього номерного знаку, в порушення п.31.4.3 Правил дорожнього руху. За цим фактом працівник поліції виніс постанову від 02 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та, ознайомившись з результатом, відмовився від того, щоб проїхати в медичний заклад, що йому було зрозуміло роз`яснено. Результату тесту не оспорював та підтвердив усно, що дійсно випив невелику кількість алкогольного напою. 
При цьому, дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ураховуючи особу порушника, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, обставини вчинення адміністративного правопорушення; відсутність обставин що пом`якшують і обтяжують відповідальність, висновую, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 268, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя          О.П. Федорів