Справа № 944/7097/25
Провадження №2/944/1305/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – Швед Н.П.
з участю секретаря – Василиці Н.В.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 07.11.2023року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №07.11.2023-100002567. 
Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі – 8000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 07.11.2023, строком на 42 днів, на наступних умовах. Сума кредиту: 8000 грн.; дата повернення (виплати) кредиту - 18.12.2023.
Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період").
Процентна ставка "Економ" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. 
Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 
Неустойка: 200 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі 8 000грн., строком на 42днів, тобто свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. 
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 15 840грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000грн., по процентам в розмірі 7 840грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором №17.11.2023-100002567 від 07.11.2023 у розмірі 15 840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок) грн., та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.
19.01.2026 року відповідач на адресу суду скерував відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не грунтуються на положеннях чинного законодавства і не підлягають задоволенню з наступних обставин.
До позову позивачем додано ряд сканкопій документів, які зазначаються як кредитний договір або договір, зокрема: заявка кредитного договору №07.11.2023 100002567 від 07.11.2023, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) від 07.11.2023, додаток до анкети позичальника від 07.11.2023, підтвердження укладення кредитного договору №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023, та які містять інформацію щодо ТОВ «Споживчий центр» та відповідача. 
Із змісту вищенаведених сканкопій документів вбачається, що для підписання договору необхідно ввести код з смс, яке було відправлене на фінансовий номер телефону. Підписано одноразовим ідентифікатором. Як зазначив позивач, перелічені вище документи складають кредитний договір та підписувались ним електронним підписом. 
Дані документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний як фінансовий. Також, позивач зазначає, що після авторизації він в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця, ініціював та пройшов перевірку Системи BankID, в результаті чого позивачем були отримані персональні дані та інформація, зазначена відповідачем при оформленні заявки, яка в свою чергу відповідає інформації, яка була отримана за допомогою Системи BankID. 
Із долучених до позовної заяви документів не вбачається доведення укладення договору у вигляді електронного документу, зокрема: не додано доказу проведення належної його ідентифікації, як цього вимагає діюче законодавство, так як договір підписаний електронним підписом. Зазначене говорить про те, що позивачем не доведено, що при підписанні договору сторони погодили умови надання всіх послуг, в тому числі: предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність. 
Факт укладення з відповідачем договору на умовах, зазначених позивачем є не доведеним, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо виникнення з ним зобов`язальних правовідносин, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення.
Як зазначив позивач, видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією LiqPay про перерахунок коштів від 07.11.2023, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги» та в рамках Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, укладеного з АТ КБ «ПРИВТБАНК». 
До оформлення первинних бухгалтерських облікових документів встановлені певні вимоги, при недотриманні яких вказані документи є недійсними. 
Згідно змісту квитанції LiqPay, в ній відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, повна назва та дата договору як підстави перерахування коштів, реквізити карткового рахунку на який було перераховано кошти, що унеможливлює належно ідентифікувати особу отримувача. Тому, вказана довідка не підтверджує обставини, що грошові кошти, були перераховані саме на підставі договору про надання кредиту між позивачем та відповідачем, та розумілися сторонами як кредитні кошти, і не є належним та допустимим доказом отримання ним коштів. 
В свою чергу, позивачем не долучено виписки за картковим рахунком відповідача, отже, інформація про те, що йому було перераховано відповідну суму кредитних коштів, що він користувався ними, зокрема, розраховувався за товари, знімав готівку в банкоматі тощо, відсутня. 
Крім цього, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначений у квитанції LiqPay від 07.11.2023 номер банківської платіжної картки НОМЕР_3 , на яку, зі слів позивача перераховувались кредитні кошти, на момент укладання договору розумівся сторонами як «Банківський рахунок позичальника». 
В якості доказу наявності заборгованості за кредитним договором, позивачем надано складену ним довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором без дати, у довільній формі та яка по суті є відтворенням позовних вимог позивача. Також, у довідці-розрахунку зазначено, що: «проценти по кредиту нараховані за період з 07.11.2023 по ЗАМІНА». 
Зважаючи на те, що позивачем не надано конкретного розрахунку заборгованості, зокрема, за простроченими відсотками по кредитному договору, із зазначенням періоду та розміру їх нарахування та не зазначено за який конкретний період здійснювався розрахунок, то перевірити вірність даного розрахунку та підставність вимог позивача немає можливості. 
Відповідно до договору кредитодавець надав позичальникові кредит на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі від 2 % до 2,5 % в день. Таким чином, встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 15 840 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 8 000 гривень. 
Просить відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в повному обсязі. 
20.01.2026 року представник позивача скерував на адресу суду відповідь на відзив, з якого слідує, що відповідно до вимог ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Відповідно до вимог ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Згідно вимог ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України , статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору (кредитної лінії); 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії). 
Таким чином, було укладено спірний кредитний договір у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. 
Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору. 
Відповідач не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. 
Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Також, підписуючи Оферту відповідач підтвердив той факт, що розуміє умови на яких укладається договір.
Також, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також, відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку. 
Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Листом ТОВ «УПР». Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу – iPay. 
Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. 
Вважає, що TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про ненадання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу. 
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. 
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. 
Щодо ідентифікації відповідача під час укладання договору відповідачем під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID. Відповідно до пунктів 22-25 Положення про Систему BankID Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 17.03.2020 №32 користувач для отримання послуги на порталі послуг із використанням 
Системи BankID Національного банку має обрати Систему BankID Національного банку як спосіб електронної дистанційної ідентифікації та/або верифікації. 
Система BankID Національного банку після вибору користувачем Системи BankID Національного банку як способу електронної дистанційної ідентифікації та/ або верифікації спрямовує його на центральний вузол Системи BankID Національного банку, на якому користувач має обрати абонента-ідентифікатора. Система BankID Національного банку після вибору користувачем абонента ідентифікатора перенаправляє його на сторінку сервісу автентифікації обраного абонента-ідентифікатора для автентифікації. проходження користувачем багатофакторної Абонент-ідентифікатор після успішного проходження користувачем багатофакторної автентифікації формує ЕПІ з даними користувача, запит на які надійшли в ЕЗІ. 
Відтак, позивач є абонентом-надавачем послуг. При проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему BankID від абонента ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті cпецифікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку. 
Вважає, що процесуальна поведінка сторони відповідача у даній справі має ознаки суперечливої поведінки, в контексті доктрини venire contra factum proprium та зловживання процесуальними правами. Так, сторона відповідача, заперечуючи сам факт укладення кредитного договору та факт надання останньому кредитних коштів, водночас заявляє заперечення щодо розміру процентної ставки за цим договором, а також щодо правомірності нарахування комісій та неустойки. 
Така позиція є внутрішньо несумісною, оскільки заперечення умов договору щодо процентів та інших платежів можливе виключно в межах визнання існування самого договору та факту отримання кредитних коштів. Фактично сторона відповідача формує свою процесуальну позицію, виходячи з презумпції укладеного кредитного договору та надання коштів, але намагається уникнути негативних для себе наслідків, пов`язаних із виконанням договірних зобов`язань, шляхом одночасного заперечення самого юридичного факту виникнення таких зобов`язань. Така поведінка суперечить вимогам добросовісності, закріпленим у статтях 3 та 13 Цивільного кодексу України, а також обов`язку добросовісного користування процесуальними правами, встановленому статтею 44 Цивільного процесуального кодексу України. 
Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі . Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Просить позовні вимоги задовольнити. Розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.
27.01.2026 відповідач скерував на адресу суду заперечення ( на відповідь на відзив).З якого слідує, що при аналізі відповіді на відзив вважає, що доводи та аргументи викладені у відповіді не спростовують зазначені у відзиві обставини справи, в тому числі: недоведення факту укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, здійснення перерахунку позивачем грошових коштів на підставі кредитного договору як такого, та безпосередньо відповідачу, що підлягає до врахування судом.
В підтвердження укладення договору позивач надав ряд сканкопій документів, які зазначаються як кредитний договір або договір, а саме: заявка кредитного договору № 07.11.2023-100002567 від 07.11.2023, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) від 07.11.2023, додаток до анкети позичальника від 07.11.2023, підтвердження укладення кредитного договору № 07.11.2023-100002567 від 07.11.2023, та які містять інформацію щодо ТОВ «Споживчий центр» та відповідача. 
Проте, із змісту вищенаведених сканкопій документів вбачається, що для підписання договору необхідно ввести код з смс, яке було відправлене на фінансовий номер телефону. Поряд з цим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання саме ним, відповідачем одноразового ідентифікатора, який міг би бути використаний останнім для укладення кредитного договору, що говорить про неналежну ідентифікацію позичальника – ОСОБА_1 , як цього вимагає діюче законодавство, так як договір був підписаний електронним підписом. 
Факт видачі кредитних коштів йому підтверджується квитанцією LiqPay про перерахунок коштів від 07.11.2023, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги» та в рамках Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, укладеного з АТ КБ «ПРИВТБАНК». Проте, в ній відсутня інформація щодо особи отримувача коштів, повна назва та дата договору як підстави перерахування коштів, реквізити карткового рахунку на який було перераховано кошти, що унеможливлює належно ідентифікувати особу отримувача. 

Перерахування позивачем грошових коштів на банківський рахунок відповідача не може свідчити про укладення договору позики між сторонами, виникнення між сторонами кредитних відносин та наявність обов`язку у відповідача зі сплати процентів, а лише – має наслідком право вимоги позивача до відповідача щодо повернення грошових коштів і обов`язку їх повернути останнім. Зважаючи на те, що між відповідачем та позивачем не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору позики, в тому числі – сплати процентів, то відповідачем не вчинялися дії щодо виконання умов договору та такий договір є неукладеним. 
Звертає увагу на те, що позивачем не спростовано факт включення в кредитний договір умов, які є несправедливими, що всупереч принципу добросовісності мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків у кредитному договорі. 
Зокрема, у відповіді на відзив позивач зазначає, що розділ IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, передбачає: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набув чинності 24.12.2023, а тому враховуючи дату укладення кредитного договору (07.11.2023), денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною. 
Проаналізувавши відповідь на відзив вважає, що ТОВ «Споживчий центр» не наведено аргументів стосовно позовних вимог та не спростовано заперечення відповідача. Враховуючи вищевикладене, просить суд прийняти заперечення до розгляду та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 в повному обсязі.
Представник позивача ТзОВ «Споживчий центр» в судове засідання не прибув, в позовній заяві та відповіді на відзив просив слухати справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить такі задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 07.11.2023року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) №07.11.2023-100002567, шляхом підписання відповідачем заявки, що є невід`ємною частиною договору, електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А428».
Як вбачається із заявки кредитного договору №07.11.2023-100002567. Дата надання/видачі кредиту - 07/11/2023; Сума Кредиту: 8000 грн. 
Строк, на який надається кредит - 42 днів з дати його надання.; 
Дата повернення (виплати) кредиту - 18/12/2023; 
Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі – "первинний період"); 
Черговий період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі "черговий період") 
Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У Позичальника та Кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. 
Процентна ставка "Економ" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
Проценти (економічна сутність – плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 
Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються Проценти. Сума Кредиту у розмірі 8000 грн. 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. 
Протягом строку дії договору тарифи за фінансовою послугою залишаються незмінними. Комісії договором не встановлені. Кредитодавець не надає супровідних послуг. 
Неустойка: 200 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 912.5 % річних.
Згідно п. 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5169-15хх-хххх-8173.
Згідно п.10.1. цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем в інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі Кредитодавця. Цей договір діє протягом одного року(ів).
Отже, зі змісту Договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, строк, на який видається кредит, його підписано одноразовим ідентифікатором А428.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023 заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 15 840грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8 000грн., по процентам в розмірі 7 840грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Видача кредитних коштів відповідачу в розмірі 8 000грн. за договором №07.11.2023-100002567 підтверджується квитанцією 2388520901 від 11.07.2023року АТ КБ ПриватБанк. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет- еквайрингу iPay.
Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача.
Зважаючи на те, що ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наведений позивачем у позовній заяві розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Доказів виконання відповідачем зобов`язання за Договором матеріали справи не містять.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У разі якщо зазначені у частині першій цієї статті договори укладаються щодо фінансових послуг, такі договори укладаються відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».
Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина першта статті 14 Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення оспорюваного правочину) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 07.11.2023 р.; 2) подання відповідачем Заявки №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023 р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №07.11.2023-100002567 (кредитної лінії) від 07.11.2023 р.
Тобто, укладено Кредитний договір №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразових ідентифікаторів: «А428» - для Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 07.11.2023 р., заявки №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023 р. та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №07.11.2023-100002567 від 07.11.2023 р., які надсилались у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0988322569.
Відповідач не заперечував, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_4 належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Акцепт (ідентифікатор А428) підтверджує укладення договору.
Квитанція LiqPay від 07.11.2023 містить призначення платежу з посиланням на номер договору та підтверджує переказ 8 000грн. на картку, реквізити якої відповідач вказав у заявці. Неповний номер картки відповідає вимогам постанов НБУ щодо захисту платіжних даних та не спростовує факту переказу. Відповідач не надав доказів неотримання коштів чи сплати боргу. Розрахунок заборгованості відповідає умовам заявки та оферти.
За встановленими обставинами даної справи, суд доходить висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. В той же час відповідачем, всупереч покладеного на нього процесуального обв`язку спростувати наведені обставини, не надано доказів того, що фінансовий номер телефону, який було вказано відповідачем, а в подальшому використано сторонами для укладення Договору, та банківський картковий рахунок, на який перераховані кредитні кошти, йому не належить. 
Враховуючи вищенаведене, викладене у відзиві не знайшло свого підтвердження за матеріалами провадження, відтак, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку позовні вимоги слід задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором №17.11.2023-100002567 від 07.11.2023 у розмірі 15 840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок) грн. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за Кредитним договором №17.11.2023-100002567 від 07.11.2023 у розмірі 15 840 (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок) грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https:/tk.lv.соurt.gоv.ua/.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 
юридична адреса: 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 
зареєстрований та проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 08.04.2026.
Суддя: Швед Н.П.