1	Справа № 335/1038/26  2/335/1320/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Соболєвої І. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» в особі представника Тувайкіна Романа Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, постачання теплової енергії та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2026 концерн «Міські теплові мережі» в особі представника Тувайкіна Р. В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, постачання теплової енергії та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 20.02.2019 по 30.11.2025 позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . Оплату за надані послуги відповідач в повному обсязі не здійснювала, за вказаний період відповідачем сплачено 667,70 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за отримані послуги складає 56 890,06 грн. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 19).
09.02.2025 представником відповідачки адвокатом Вишняковим Д. О. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого ОСОБА_1 вважає позовні вимоги такими, що суперечать матеріальним та процесуальним нормам діючого законодавства та фактичним обставинам справа. Представник відповідачки зазначає, що дана судова справа не містить детального розрахунку ціни позову, що у свою чергу позбавляє відповідачку надати суду контр розрахунок та ін. Долучений до позовної заяви «Розрахунок суми позову», містить наступні графи/колонки: «Послуга», «Вхідне сальдо», «Нараховано», «Сплачено», «Субсидія», «Вихідне сальдо». У графі/колонці розрахунку «Нараховано» зазначено суми у гривні, однак природу виникнення/походження даних сум виявити не є можливим, оскільки позивачем не зазначено показники вузлів комерційного та розподільного обліку у відповідних періодах, не вказано тарифів за відповідні послуги позивача у відповідних періодах, не вказано з якої саме дати у конкретному періоду було розпочато розрахування заборгованості, не зазначена загальна площа квартири та ін. Таким чином, на думку сторони відповідача, розрахунок ціни позову позивача, є таким, що навіть математично не може довести ціну позову. Відповідачка звертає увагу суду на те, що в межах даної судової справи позивачем не доведено допустимими та беззаперечними доказами обсягу спожитих відповідачкою послуг у спірний період. Крім цього, матеріали справи не містять Типового індивідуального договору № 135553790. Позивач у позовній заяві, що саме співвласники будинків/квартир є споживачами послуг з постачання теплової енергії, однак до позовної заяви не додано витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, для встановлення таких співвласників, що матеріали справи не містять жодного розрахунку позивача та доказів надання відповідних рахунків відповідачам. Тому просить у позові відмовити та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 32 – 36). 
Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.
03.03.2026 суд завершив розгляд справи та перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 12.03.2026.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке.
Судом встановлено, що відповідачка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з додатку «Реєстр нерухомості» № 5005629090156 від 22.12.2025, право власності на квартиру зареєстровано 13.08.2018 (а.с. 8 зворот 9).
Згідно з довідкою «щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води» Концерну «Міські теплові мережі» які було надано у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 20.02.2019 по 30.11.2025 позивачем нараховано 57 557,76 грн, загальна сума сплат 667,70 грн, заборгованість за зазначений період складає 56 890,06 грн (а.с.8).
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, які діяли під час виникнення спірних правовідносин з 16.02.2021 по 31.07.2024 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.
Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Не зважаючи на відсутність договору, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить, як на споживачеві, так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.
З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність.
Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету міністрів Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019 року, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання.
Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».
Отже, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений типовий індивідуальний договір № 135553790 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно пункту 31 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою КМУ, від 21.08.2019 № 830 вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.
У разі зміни (коригування) тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію та не потребує внесення сторонами додаткових змін до договору.
Частиною 1 статті 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно пункту 35 Правила розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача – номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено.
Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики.
Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащені вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.
Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.
Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.
Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти та інші учасники повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язанням. Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до квартири відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, які є загальнодоступними у мережі Інтернет.
Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі відкритого особового рахунку № № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування.
Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач виконав належним чином, що не спростовано відповідачкою, яка, у свою чергу, порушила свої зобов`язання та своєчасно не вносила оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим в період з 20.02.2019 по 30.11.2025 за особовим рахунком № НОМЕР_1 має заборгованість в сумі 56 890,06 грн.
Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування стаття 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Суд не погоджується із доводами представника відповідачки, що викладені у відзиві на позов, про необґрунтованість розрахунку концерном «Міські теплові мережі» послуг з опалювання і гарячого водопостачання у спірний період.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо по кожному виду послуг за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, відповідачкою не надано, тому суд приймає його за основу при ухваленні судового рішення.
Щодо нарахування плати за комунальні послуги, то слід вказати, що плата за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому поряду тарифами та вноситься щомісячно.
На момент отримання, споживання з 20.02.2019 по 30.11.2025 житлово-комунальних послуг, ціна цих послуг була визначена за чинними тарифами, відомості про скасування тарифів відповідачем не надано та судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що твердження відповідачів про необґрунтованість розрахунку оплати за отримані послуги не заслуговує на увагу.
Крім того, з матеріалів справи вбачається та відповідачкою не оспорюється, що послуги позивачем концерном «Міські теплові мережі» протягом спірного періоду фактично надавалися.
При цьому, суд також виходить з того, що вказана квартира відповідача була підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, ці послуги у зазначений період надавались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачка до позивача не зверталась, факт отримання вказаних послуг не спростовано, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачка за них оплату не здійснювала. Також відповідачкою не надано доказів, що квартира, в якій вона зареєстрована і яка належить їй на праві власності, відключена від мереж теплопостачання, не надано відповідний акт.
Доводи відповідача про неотримання рахунків на оплату за житлово-комунальні послуги, не позбавляє позивача права вимагати оплати за фактично надані послуги.
Згідно з вимогами ст.ст. 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Суд дійшов висновку, що відповідачка має зобов`язанням перед позивачем по оплаті комунальних платежів з централізованого опалення і гарячого водопостачання. Права позивача концерну «Міські теплові мережі» порушені невиконанням зобов`язання відповідачами, а тому підлягають судовому захисту.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 662,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76 – 82, 89, 141, 263 – 265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов концерну «Міські теплові мережі» в особі представника Тувайкіна Романа Володимировича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, постачання теплової енергії та постачання гарячої води задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період 20.02.2019 по 30.11.2025 розміром 57 557 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 06 копійок та судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 12.03.2026.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – концерн «Міські теплові мережі», ЄДРПОУ 32121458, юридична адреса: вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, 69001;
Відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. П. Соболєва