ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/338/24(925/1264/25)

Вх.суду № 14993/25 від 14.10.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Руденко К.О.,
за участю у судовому засіданні: Марчука Г.В. (від позивача, адвокат, за ордером), Нестерка І.О. (від відповідача, адвокат, за ордером), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду позовну заяву від 13.10.2025 №02-136/208
позивача, боржника у особі ліквідатора банкрута,
до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон", 
про стягнення боргу у сумі 166 859,02 грн.
подану для розгляду у межах справи за заявою
у справі за заявою
ініціюючого кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунська" 
до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс",
про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута до суду подано позовну заяву від 13.10.2025 №02-136/208 з такими вимогами: стягнути з ТОВ "Маклаут Регіон" (18000, м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, буд. 37, ідентифікаційнмй код 37400380) на користь ТОВ "Дізарт плюс" (18008, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.168, ідентифікаційнй код 37610015) 166 859,02 грн заборгованості, з яких: 123 000,00 грн - основного боргу, 10 756,60 грн - 3% річних, 33 102,42 грн - інфляційних втрат; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

2. Позовну заяву було подано з порушенням вимог ст.174 ГПК України, у зв`язку з чим ухвалою суду від 17.10.2025 залишено без руху з наданням заявнику строку (десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху) на виправлення недоліків. У зв`язку з усуненням позивачем недоліків раніше поданої позовної заяви, ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі. 

3. Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження по суті заявлених вимог у судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи.

4. Позивач у позовній заяві від 13.10.2025 №02-136/208 (а.с.1) та його представник у судовому засіданні вимоги підтримали повністю і пояснили, 
що 31.10.2022 позивач поставив відповідачу товар (бензин А-95 об`ємом 3000 л, що підтверджується податковою накладною від 31.10.2022 №2 на суму 123 000,00 грн.;
що згідно з аналізом виписок по рахунках позивача, відкритих в АТ "Райффайзен Банк" та АТ КБ "ПриватБанк", відповідач поставлений товар не оплатив;
що позивач направив відповідачу вимогу від 22.05.2025 за вих.№02-136/160 про повернення коштів, відповіді на яку не отримав;
що для підтвердження дійсності вказаної вище операції між суб`єктами, позивач звернувся до Головного управління ДПС у Черкаській області із запитом від 13.06.2025 №02-136/176 для отримання відомостей щодо сум ПДВ по поставках, які протягом жовтня-листопада 2022 року здійснив позивач на користь відповідача, а також щодо сум віднесення/невіднесення/часткового віднесення відповідачем до податкового кредиту по ПДВ, на який листом від 27.06.2025 за вих.№15894/6/2300-04-04-05 у наданні запитуваної позивачем інформації було відмовлено;
що ухвалою від 26.08.2025 у справі №925/338/24 про банкрутство ТОВ "Дізарт плюс" суд задовольнив клопотання ліквідатора банкрута від 10.07.2025 і зобов`язав Головне управління ДПС у Черкаській області та Головне управління ДПС у м.Києві надати відомості відносно сум ПДВ по поставках, які були проведені ТОВ "Дізарт плюс" на користь третіх осіб, або третіми особами на користь ТОВ "Дізарт Плюс" у певні періоди (згідно з їх переліком в ухвалі);
що на виконання вказаної вище ухвали суду Головне управління ДПС у Черкаській області надало інформацію про те, що ТОВ "Маклаут Регіон" за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 включило ПДВ у сумі 8 046,73 грн. до ТОВ "Дізарт плюс";
що зазначені дані податкової звітності свідчать про наявність реальної господарської операції між вказаними суб`єктами господарювання, оскільки включення сум ПДВ до податкового кредиту можливе лише за умови фактичного отримання товарів (робіт, послуг) та наявності належним чином оформлених первинних документів, отже, відображення податкового кредиту з боку ТОВ "Маклаут Регіон" підтверджує факт постачання товару на його користь з боку ТОВ "Дізарт плюс";
що ТОВ "Маклаут Регіон", отримавши товар, ухилилося від виконання своїх зобов`язань в частині його оплати. 

5. Відповідач у відзиві без дати і номеру (а.с.192,197) та його представник у судовому засіданні проти задоволення вимог заперечили повністю і пояснили, 
що між позивачем і відповідачем існували господарські відносини, однак, розрахунки по усім операціям закриті, заборгованості перед позивачем не існує, наразі вони усі поза межами строків позовної давності;
що можливо з якихось своїх міркувань позивач зареєстрував податкову накладну, на яку посилається позивач;
що виходячи з положень абз.11 ч.1 ст.1, ч.1,2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", реєстрація податкової накладної жодним чином не доводить факт поставки товару відповідачу; 
що первинні бухгалтерські документі на поставку, переміщення і передачу товару відповідачу (як докази у розумінні ст.73, 76 та 77 ГПК України) позивач не надав;
що посилання позивача на постанову Верховного Суду від 03.06.2025 у справі №922/2115/19 є неналежним, оскільки після скасування рішень судів першої і апеляційної інстанцій у ході нового розгляду справи у задоволенні частини позову з аналогічних підстав відмовлено з підстав невизнання доказами первинних документів про поставку товару
що згідно з постановою Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15 визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця. Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. При цьому, як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним;
що з огляду на викладене позивачем не доведено первинними документами існування боргу відповідача.

6. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

7. Заслухавши учасників справи та дослідивши наявні у справі докази суд установив наступні обставини. 
30.04.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі №925/338/24 про банкрутство боржника. 
01.10.2024 постановою суду боржника визнано банкрутом. 
23.05.2025 позивач направив відповідачу вимогу від 22.05.2025 №02-136/160: "1. Протягом 7 днів з дати направлення цієї вимоги перерахувати на рахунок ТОВ "Дізарт Плюс" (...) 123 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар". 2. Протягом 10 днів з дати направлення цієї вимоги надати копії усієї первинної документації щодо господарських операцій з постачання товару між ТОВ "Дізарт Плюс" та ТОВ "МАКЛАУТ РЕГІОН" (а.с.9).
13.06.2025 ліквідатор банкрута направив на адресу Головного управління ДПС у Черкаській області запит №02-136/176, у якому просив "(...) Надати відомості відносно сум ПДВ по поставках, які протягом жовтень 2022 по листопад 2022 провело ТОВ "ДІЗАРТ ПЛЮС" (...) на користь ТОВ "МАКЛАУТ РЕГІОН" (...), а також щодо сум віднесення/не віднесення/часткового віднесення ТОВ "МАКЛАУТ РЕГІОН" (...) до обсягів податкового кредиту по ПДВ" (а.с.43).
27.06.2025 Головне управління ДПС у Черкаській області листом за вих.№15894//6/23-00-04-04-05 на запит ліквідатора банкрута від 13.06.2025 №02-136/176 повідомило: "Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом встановлено, що ТОВ "Дізарт Плюс" (...) за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 на контрагента ТОВ "Маклаут Регіон" (...) зареєстровано 1 податкову накладну на загальну суму 123000 грн., в т.ч. ПДВ 8046,73 грн. (...) Враховуючи, що запитувана інформація щодо фінансово-господарських операцій ТОВ "Маклаут Регіон" відноситься до інформації з обмеженим доступом, то вона може бути надана при дотриманні порядку, визначеному чинним законодавством України" (а.с.42)
26.08.2025 ухвалою суду у справі №925/338/24 про банкрутство ТОВ "Дізарт плюс" задоволено клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Демчана О.І., від 10.07.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області надати ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Демчану О.І. відомості відносно сум ПДВ по поставках, які протягом жовтня 2022 року – листопада 2022 року провело ТОВ "Дізарт плюс" (37610015) на користь ТОВ "Маклаут Регіон" (37400380), а також щодо сум віднесення/не віднесення/часткового віднесення ТОВ "Маклаут Регіон" (37400380) до обсягів податкового кредиту по ПДВ. 
02.10.2025 за №7383/5/23-00-13-04-04 на виконання вищевказаного судового рішення Головне управління ДПС у Черкаській області листом повідомило про те, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "Дізарт Плюс" (...) за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 на контрагента ТОВ "Маклаут Регіон" (...) зареєстровано 1 податкову накладну на загальну суму 123000 грн., в т.ч. ПДВ 8046,73 грн., що ТОВ "МАКЛАУТ РЕГІОН" за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 до податкового кредиту включено ПДВ у сумі 8046,73 грн по ТОВ "Дізарт Плюс"
14.10.2025 за вх.№14993/25 до суду надійшла позовна заява, що розглядається.
8. При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.
Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:
ч.1 ст.2. Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;
ч.1,2 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна (...) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику (...) спори щодо інших вимог до боржника (...);
Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства;
ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;
ч.1 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
ч.1,2 ст.86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності;
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ч.1-3 ст.11. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства;
ч.1, п.8 ч.2 ст.16. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
ч.1 і 2 ст.207. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства; правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі
п.1 і 2 ч.1 ст.208. У письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;
ч.1,2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;
ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;
ч.1 ст.526. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
ч.2 ст.530. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;
ст.625. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;
ч.1,2 ст.712. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін;
ч.1 ст.664. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (...);
Відповідно до Податкового кодексу України:
п.44.1 ст.44. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (...);
п.201.1. ст.201. На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України, зазначаються ті одиниці виміру товарів, які застосовуються при оформленні митної декларації на такі товари; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер; к) дата та номер митної декларації зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України; л) дата та номер договору (контракту) зазначаються у разі складання платником податкової накладної за операціями з вивезення товарів за межі митної території України. У податковій накладній, що складається за операціями з вивезення товарів за межі митної території України на підставі форвардного контракту, зазначається відповідна відмітка про форвардний контракт;
п. 201.7. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс) (...)
п.201.10. (...) Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (...) Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді (...);
Відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":
ст.1. (...) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (...); первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (...); 
ч.2 ст.3. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку;
ч.3 ст.8. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів;
ч.1,2 ст.9. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (...). Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: (...) зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (...) Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо) (...);
Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704:
п.1.2. (...) первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції;
п.1.3. Господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення;
п.2.1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (...);
п.2.3. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити (...);
п.2.12. Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах (...)
Висновки Верховного Суду щодо застосування норм права: 
постанова від 04.11.2019 у справі №905/49/15: "(...) визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (...) як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним (...) оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару";
постанови Верховного Суду від 03.06.2022 у справі №922/2115/19, від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17: "(...) Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки. Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст. Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце (...)  оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару. Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором поставки за податковими накладними, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірних видаткових накладних, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за цими накладними, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною. У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання послуг на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму, якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом (...)";
постанова 02.03.2023 у справі № 280/669/21: "(...) правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника. (...) Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. (...) Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (...)"

9. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.
Оскільки позивач стверджує, що поставив відповідачу товар (бензин А-95 об`ємом 3 000 л) на суму 123 000,00 грн., то повинен довести фактичне (реальне) здійснення оподатковуваної операції та їх документальне підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду.
Разом з тим, позивачем будь-яких первинних документів на підтвердження факту поставки товару (видаткових чи товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі тощо) не надано, що свідчить про відсутність у нього доказів реального здійснення оподатковуваної операції, які відповідно до статті 80 ГПК України мали бути подані разом із позовною заявою. У зв`язку з цим обставини у цій справі не є подібними до обставин у справі у справі №922/2115/19, у якій зроблено висновки у постанові Верховного Суду від 03.06.2022 (оскільки у останній були первинні документи, які оформлені з недоліками). 
Істотними є ті обставини, що саме ТОВ "Дізарт Плюс" за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 зареєструвало 1-ну податкову накладну на загальну суму 123000 грн. на відповідача та що відповідач заперечує поставку товару з причин, які суд вважає обгрунтованими і які позивачем не спростовані. 
За обставин відсутності реальності господарської операції дії керівника ТОВ "Дізарт Плюс", яким зареєстровано 1 податкову накладну на загальну суму 123000 грн. на відповідача, підлягають оцінці на предмет вчинення відповідного правопорушення.
За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити. 

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 16.03.2026.
Направити це судове рішення сторонам.

С у д д я   Хабазня Ю.А.