ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 року	справа № 380/19276/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства цифрової трансформації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства цифрової трансформації України, в якому просить суд ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):
- Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації.
-Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині що стосується зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до особового складу військової частини НОМЕР_1 .
-Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» для взяття (відновлення) на військовий облік як "військовозобов`язаного".
-Зобов`язати Міністерство цифрової трансформації України внести до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» запис про бронювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76, позивач з 02.09.2024 працював на посаді екстреного медичного техніка Ужгородської станції екстреної медичної допомоги КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та мав чинне бронювання як працівник закладу охорони здоров`я, терміном до 17.12.2025.Проте, ІНФОРМАЦІЯ_4 проігноровано наявність у позивача діючої до 17.12.2025 відстрочки від призову на військову службу на підставі п.1 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та 23.08.2025 мобілізували його, у результаті чого позивача зараховано до складу військової частини НОМЕР_1 . Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 29.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Від відповідача – Міністерства цифрової трансформації України на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№82045 від 14.10.2025) у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що відповідно до Положення про Міністерство цифрової трансформації України, затвердженого постановою КМУ від 18.09.2019 № 856, Мінцифри є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах цифровізації, проте воно не є держателем чи адміністратором Реєстру призовників. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держателем та адміністратором цього Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником — Генеральний штаб Збройних Сил України, а органами ведення — територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Мінцифри в межах функціонування Порталу Дія лише забезпечує технічну можливість реалізації електронних послуг, зокрема відображення інформації та передачу списків на бронювання в автоматичному режимі, але не є першоджерелом інформації та не має повноважень на самостійне внесення чи редагування записів безпосередньо в базі даних Реєстру «Оберіг». Оскільки питання відображення відомостей та актуалізації бази даних Реєстру перебуває поза межами компетенції Мінцифри, будь-яка бездіяльність з боку Міністерства відсутня, а права Позивача ним не порушені. З огляду на те, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень, передбачених статтею 19 Конституції України, покладення на Мінцифри обов`язків, що належать до компетенції органів Міноборони, є незаконним, у зв`язку з чим у задоволенні позову до даного відповідача слід відмовити повністю.
Від ІНФОРМАЦІЯ_5 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№82770 від 16.10.2025) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації відбувся у повній відповідності до вимог чинного законодавства в умовах воєнного стану. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, станом на момент здійснення призову була відсутня будь-яка інформація про оформлення Позивачем права на відстрочку або наявність чинного бронювання. Згідно з Правилами військового обліку та ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», саме на військовозобов`язану особу покладено імперативний обов`язок особисто повідомляти органи ТЦК про зміну персональних даних та надавати документи, що підтверджують право на відстрочку, у семиденний строк. ОСОБА_1 зазначеного обов`язку не виконав та про наявність статусу заброньованої особи в установленому порядку не повідомив. Більше того, під час здійснення заходів мобілізації Позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії та отримання військового квитка, про що було складено відповідні акти. Враховуючи, що на момент видання наказу про призов у Відповідача не було законних підстав для звільнення особи від мобілізації, дії ІНФОРМАЦІЯ_5 є правомірними, а позовні вимоги щодо скасування наказу про призов та зобов`язання вчинити дії з відновлення на обліку є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач діяв у межах повноважень, визначених Положенням про ТЦК та СП, забезпечуючи комплектування Збройних Сил України в особливий період.
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№90112 від 11.11.2025) у якій критично оцінює доводи відповідачів наведені відзивах. Просить задовольнити позовні вимоги.
Від військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№38700 від 23.04.2026) у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування вказує, що наказ про зарахування позивача до списків особового складу є правомірним актом, виданим на виконання розпорядження ТЦК та СП, при цьому військова частина не наділена повноваженнями перевіряти законність мобілізаційних заходів або надавати відстрочки. З моменту видання наказу позивач набув статусу військовослужбовця, що зумовлює поширення на нього спеціального законодавства, яке містить вичерпний перелік підстав для звільнення (ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), серед яких відсутня така підстава, як скасування судом наказу про призов. Оскільки акт індивідуальної дії щодо призову вже вичерпав свою силу фактом виконання, його оскарження не може автоматично відновлювати попередній статус особи, а отже, позовні вимоги до військової частини є юридично безпідставними та не відповідають принципу правової визначеності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з такого.
30 серпня 2024 р. видано наказ № 484-к про прийняття ОСОБА_1 на роботу до КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф».
Позивач з 02.09.2024 працював на посаді екстреного медичного техніка Ужгородської станції екстреної медичної допомоги КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та мав чинне бронювання як працівник закладу охорони здоров`я, терміном до 17.12.2025.
05 березня 2025 сформовано витяг з Реєстру «Оберіг» № 20250305-761748, згідно з яким позивач має офіційний статус «Заброньовано до 17.12.2025».
23.08.2025 ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 23.08.2025 №М1223 старшого солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період.
26 серпня 2025 у Реєстрі «Оберіг» статус позивача змінюється на «Не підлягає бронюванню» з причини «виключено з військового обліку» (у зв`язку з набуттям статусу військовослужбовця).
Згідно з відповіддю КНП «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 17.09.2025 №935/02-08 станом на 25.08.2025 заявок про анулювання бронювання щодо ОСОБА_1 не подавали.
02 вересня 2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 видано довідку № 871/02-07 про призов позивача, яку надсилають за місцем роботи.
20 вересня 2025 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 роботодавець видає наказ № 617-к про увільнення ОСОБА_1 від роботи зі збереженням місця (заднім числом з 23.08.2025).
Вважаючи дії відповідачів протиправними, відтак звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ), положення якого суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
За правилами абз. 1 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату.
Частиною 2 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII визначені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
У свою чергу, частиною 13 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.
Відповідно до п.1 ч.І ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов?язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 25 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», бронюванню підлягають військовозобов?язані, які працюють або проходять службу на підприємства, в установах і організація, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі якщо це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень).
Відповідно до ч.2 ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації, які є виконавцями мобілізаційних завдань (замовлень) з виробництва продукції, укладають договори (контракти) з підприємствами, установами і організаціями виробниками (співвиконавцями) комплектуючих виробів, постачальниками матеріально-технічних засобів, сировини.
Тобто даними нормами Закону чітко визначено таку підставу для надання відстрочки як наявність бронювання на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.
Зарахування заброньованих на спеціальний облік в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів) здійснюється згідно з Порядком бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями відповідно до переліків посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 12 і від 7 червня 2024 р. № 674, або відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. №76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940; 2024 р., № 107, ст. 6790).
Відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час затвердженого Постановою від 27.01.2023 №76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час» (далі - Порядок №76) цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі- критично важливі установи) (п. 1 цього Порядку).
Відповідно до п. 3 Порядку №76, бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Відповідно до п. 4 Порядку №76, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків.
Для цілей бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, засобами Порталу Дія Мінекономіки формує та веде Єдиний перелік органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій для бронювання військовозобов`язаних (далі - Єдиний перелік), до якого включаються державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку, критично важливі підприємства, критично важливі установи (п. 14 Порядку №76).
Мінекономіки вносить до Єдиного переліку державні органи та органи, зазначені в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку. Відповідний державний орган, який прийняв рішення про визначення підприємств, установ, підприємствами, організацій критично важливими критично важливими установами, вносить критично важливі до Єдиного переліку такі підприємства та критично важливі установи, крім юридичних осіб - релігійних організацій.
Включення державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи до Єдиного переліку здійснюється на підставі поданого Мінекономіки або державним органом повідомлення про включення до Єдиного переліку (далі - повідомлення), яке формується засобами Порталу Дія у довільній формі, придатній для сприйняття його змісту (п. 16 Порядку №76).
Повідомлення формується уповноваженою особою Мінекономіки, державного органу засобами Порталу Дія шляхом підключення до робочих місць після проходження нею ідентифікації та автентифікації з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису (п. 17 Порядку №76).
Бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті цього Порядку, здійснюється засобами Порталу Дія за списками, які формуються керівником державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи або уповноваженою ним особою (п. 25 Порядку №76).
Надана відстрочка підлягає анулюванню в разі (п. 31 Порядку №76):
закінчення строку її дії;
завершення критично важливим підприємством виробництва товарів, виконання робіт і надання послуг для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань;
позбавлення підприємства, установи, організації статусу критично важливого підприємства, критично важливої установи державним органом, який прийняв рішення про визначення їх критично важливою установою;
ліквідації органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи;
звільнення військовозобов`язаного з органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи (крім звільнення з посади з подальшим призначенням на іншу посаду в межах одного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, критично важливого підприємства, критично важливої установи);
тимчасового припинення дії трудового договору військовозобов`язаного з критично важливим підприємством, критично важливою установою;
обґрунтованого подання керівника органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування засобами Порталу Дія;
обґрунтованого подання керівника критично важливого підприємства, критично важливої установи, але не частіше ніж один раз на п`ять календарних днів засобами Порталу Дія;
??надання відстрочки з інших причин, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
припинення укладеного договору (контракту) або закінчення строку призначення - для працівників спеціалізованих установ ООН, міжнародних судових органів, міжнародних та неурядових організацій та установ, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України;
невиконання оператором протимінної діяльності протягом шести місяців робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) за сертифікованим процесом (процесами) на основі інформації, поданої Центром протимінної діяльності;
невідповідності військовозобов`язаного умовам, зазначеним в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку;
звільнення з посади священнослужителя (за заявою ДЕСС в електронній формі про анулювання бронювання військовозобов`язаного умовам, зазначеним в абзаці інформації, поданої юридичною особою - релігійною організацією); 
виключення суб?єкта господарювання з переліку, зазначеного в абзаці шістнадцятому пункту 5 цього Порядку, або працівника суб??єкта господарювання із складу бригади, зазначеної в абзаці шістнадцятому пункту 5 цього Порядку.
Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 мав підтверджений статус «заброньовано до 17.12.2025» (Витяг №20250819-1291422 від 19.08.2025). Роботодавець не подавав заявок на анулювання бронювання. Таким чином, позивач мав законодавчо встановлений імунітет від призову.
Отже, суд висновує про задоволення першої позовної вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації.
Водночас, згідно з пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону № 2232-XII, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Суд звертає увагу на принципову відмінність понять «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку».
Зняття з військового обліку передбачає тимчасову зміну місця обліку або зміну статусу, але особа залишається у статусі військовозобов`язаного.
Виключення з військового обліку означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного, на неї не поширюються обов`язки щодо військового обліку (проходження ВЛК, оновлення даних тощо), і вона перестає бути суб`єктом даних правовідносин.
Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 № 2801-ХІІ передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. 
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я. Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402). 
Норми Положення № 402 суд застосовує в редакції, чинній на час розгляду питання про придатність позивача до військової служби, зокрема, зі змінами, внесеними наказом Міністерства оборони України від 27.05.2013 № 346. Пунктом 1.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд, зокрема, допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; колишніх військовослужбовців; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів. 
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі), які приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються, зокрема, свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії. 
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (п. 2.1 розділу І Положення № 402). Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). 
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час. Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти). 
Пунктом 1.2. Розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.
Судом встановлено, що відмова від ВЛК у даному випадку не є підставою для мобілізації особи, яка взагалі не підлягає призову згідно зі ст. 23 Закону №3543-XII. Оскільки статус заброньованого звільняє від призову, примусове направлення до військової частини є незаконним.
Відносини щодо створення та ведення реєстру регулюються Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1951-VIII (далі – Закон № 1951-VIII).
Відповідно до ст. 2 Закону № 1951-VIII, основними завданнями Реєстру є ведення військового обліку громадян України, забезпечення комплектування Збройних Сил України, а також інформаційне забезпечення. Згідно зі ст. 5, 6, 7 Закону № 1951-VIII, до Реєстру вносяться персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Органами адміністрування та ведення Реєстру є районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до пункту 2 «Порядку оформлення та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 № 559, відомості, зазначені у військово-обліковому документі особи, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі.
Однак, цей принцип діє і у зворотний бік: Реєстр є похідним від первинних документів та рішень, прийнятих суб`єктами владних повноважень. Відображення у Реєстрі інформації про те, що Позивач є «військовозобов`язаним», суперечить наявному у нього офіційному документу (військовому квитку) з відміткою про виключення з обліку.
Суд критично оцінює посилання аргумент ТЦК про те, що «дані в системі були відсутні».
Згідно з правовим висновком Верховного Суду (справа №160/12913/23), помилка або затримка в оновленні даних у державних реєстрах не може нівелювати законне право особи на відстрочку. Ризик помилки державного органу покладається на державу (принцип «належного урядування»). ТЦК як орган ведення Реєстру мав усі технічні можливості перевірити статус заброньованої особи перед прийняттям наказу про призов.
У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права чи право на свободу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
У даному випадку, невідповідність електронних даних Реєстру паперовим документам Позивача є наслідком неналежного адміністрування баз даних з боку держави в особі ТЦК та СП. Віднесення особи, яка виключена з обліку, до категорії «військовозобов`язаних» створює для Позивача невизначеність, ризики безпідставного притягнення до відповідальності або обмеження у правах (наприклад, при перетині кордону чи працевлаштуванні), що є неприпустимим.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Враховуючи, що Відповідач є розпорядником інформації у Реєстрі та єдиним органом, уповноваженим вносити зміни до облікових даних Позивача за місцем його реєстрації, належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Відповідача вчинити конкретні дії – внести достовірні відомості до Реєстру.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії Відповідача щодо обліку Позивача як військовозобов`язаного є протиправними, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах (рішенні ВЛК 2000 року) та суперечать вимогам ст. 37 Закону № 2232-XII.
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З урахуванням вищевикладеного суд, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» для взяття (відновлення) на військовий облік як "військовозобов`язаного" та зобов`язати Міністерство цифрової трансформації України внести до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» запис про бронювання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо позовних вимог у частині визнання протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині що стосується зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до особового складу військової частини НОМЕР_1 , суд вказує таке.
Дана позовна вимога є передчасною, оскільки ключовим предметом спору у цій справі є саме бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення. 
Оскільки судом встановлено, що рапорт не був отриманий командиром у встановленому порядку, процедура його розгляду фактично не розпочиналася, а отже, будь-які управлінські рішення (накази), що мали б стати наслідком такого розгляду або стосуватися подальшого проходження служби, не можуть бути предметом судового оцінювання на даному етапі.
Судовому захисту підлягає лише реально порушене право, тоді як оскарження наказів про зарахування до списків частини, за умови нерозв`язаного спору щодо самої бездіяльності по рапорту, є передчасним, оскільки правові наслідки звернення позивача ще не були сформовані у формі остаточного рішення адміністративного органу. 
Таким чином, вимога про скасування наказу не підлягає задоволенню як така, що заявлена до моменту виникнення відповідних юридичних підстав.
Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд висновує про задоволення позову частково.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягуються з відповідачів, пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Міністерства цифрової трансформації України (адреса: м. Київ, вул. Ділова 24, ЄДРПОУ 43220851) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
2.Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 , на військову службу під час мобілізації.
3.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести запис про ОСОБА_1 , до бази даних інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» для взяття (відновлення) на військовий облік як "військовозобов`язаного".
4. Зобов`язати Міністерство цифрової трансформації України внести до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» запис про бронювання ОСОБА_1 .
5.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
6.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства цифрової трансформації України (код ЄДРПОУ 43220851) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя	Грень Наталія Михайлівна