ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 березня 2026 року 	Справа № 160/1605/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
23 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 25.10.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 25.10.2025 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року, з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року, з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 07.11.2015 року по 25.10.2025 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області. Проте за період 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки відповідачем протиправно не було виплачено компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпусток, а також за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року, з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року відповідачем не було виплачено індексацію грошового забезпечення, яка є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, та передбачена ч.5 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/1605/26 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідачем 12.02.2026 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 24.10.2025 року №1473 о/с позивача звільнено зі служби за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 25.10.2025 року. Невикористана частина щорічної відпустки ОСОБА_1 становить: за 2021 рік складає: основної - 30 діб, додаткової - 8 діб; за 2022 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 9 діб; за 2023 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 10 діб; за 2024 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 11 діб; за 2025 рік складає: основної - 23 доби, додаткової - 9 діб. Згідно довідки УКЗ ГУНП від 21.01.2026 року № 43997 ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові відпустки за 2015-2020 роки використав у повному обсязі. Суму грошової компенсації за невикористані 148 діб щорічної відпустки, що підлягала виплаті, після утримання податків та зборів, та сплачених аліментів у розмірі 55393,63 грн. було зараховано на особистий банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, ГУНП нарахувало та виплатило грошову компенсацію за невикористані позивачем відпустки у повному обсязі згідно норм чинного законодавства. Щодо нарахування та виплати індексації вказано, що за період до листопада 2017 року кошти з Державного бюджету України на виплату індексації грошового забезпечення поліцейських не надходили. Враховуючи вищевикладене, у ГУНП відсутні правові підстави для нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період проходження служби в ГУНП в Дніпропетровській області з 07.11.2015 по жовтень 2017 року. Згідно п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року № 2710-ІХ (далі - Закон № 2710-ІХ) дію Закону № 1282-ХІІ на 2023 рік було зупинено. Таким чином, у період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. у ГУНП були відсутні правові підстави для зарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . Стаття 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлює, що на 2024 рік обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01.01.2024 року. Перевищення порогу індексації, встановленого ст. 4 Закону № 1282-ХІІ (у розмірі 103%) відбулося у липні 2024 року. Відтак, у 2024 році індексації підлягають доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення) починаючи з серпня 2024 року- наступного місяця після опублікування індексу споживчих цін за червень 2024 року.Наступне перевищення порогу індексації, встановленого ст. 4 Закону № 1282-ХІІ (у розмірі 103%), відбулося у листопаді 2024 року. Таким чином, індексація грошового забезпечення протягом 2024 року нараховувалася та виплачувалася ОСОБА_1 з серпня по грудень 2024 року згідно норм чинного законодавства. Крім того, ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100%. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року - з січня 2025 року не нараховується. Отже, у 2025 році встановлено новий місяць обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Одночасно прийнято у січні 2025 року новий коефіцієнт індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення за 1 або 100%. Враховуючи зазначене, перевищення порогу індексації, встановленого ст. 4 Закону № 1282-ХІІ (у розмірі 103%), відбулося у червні 2025 року. Приріст індексів споживчих цін, оприлюднених державною службою статистики України протягом липня-жовтня 2025 року не перевищив поріг індексації 103%.Таким чином, визначений коефіцієнт величини приросту індексу споживчих цін (у відсотках) для обчислення сум індексації доходів 4,4% зберігався лише з липня по жовтень 2025 року включно.
17.02.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що на підтвердження того, що ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові відпустки за 2015-2020 роки використав у повному обсязі відповідачем окрім довідки УКЗ ГУНП від 21.01.2026 року № 43997-2026 не надано належних доказів щодо надання позивачем використання останнім щорічних та додаткових відпусток (рапорти позивача про надання відпустки та накази щодо надання позивачу таких відпусток, тощо). Посилання відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01 листопада 2017 року - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзацом 5 пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», є неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Також вказано, що з 01.01.2024 року дія Закону № 1282-ХІІ була поновлена. Однак, відповідач неправомірно «обнулив» базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення і замість базового місяця листопад 2015 року застосував базовим місяцем грудень 2023 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2025 року № 1473 о/с звільнений з поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Згідно вказаного наказу, невикористана щорічна відпустка ОСОБА_1 : за 2021 рік складає: основної - 30 діб, додаткової - 8 діб; за 2022 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 9 діб; за 2023 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 10 діб; за 2024 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 11 діб; за 2025 рік складає: основної - 23 доби, додаткової - 9 діб.
Інформація про невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 за період 2015 - 2020 роки у наказі від 24.10.2025 року № 1473 о/с - відсутня.
Також згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №43997-2026 від 31.01.2026 року, ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки за 2015-2020 роки використав у повному обсязі.
Позивачем на адресу відповідача було направлено заяву від 11.12.2025 року про надання інформації за розглядом якої листом №21483-2026 від 15.01.2026 року повідомлено, зокрема, стосовно надання інформації про невикористані дні відпусток повідомляємо, що кількість усіх днів невикористаної щорічної відпустки зазначено у наказі ГУНП про звільнення від 24.10.2025 №1473 о/с, а саме:- невикористана щорічна відпустка за 2021 рік складає: основної - 30 діб, додаткової - 8 діб; - невикористана частина щорічної відпустки за 2022 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 9 діб; - невикористана частина щорічної відпустки за 2023 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 10 діб; - невикористана частина щорічної відпустки за 2024 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 11 діб. - невикористана частина щорічної відпустки за 2025 рік за фактично відпрацьований час складає: основної - 23 доби, додаткової - 9 діб. Загальна кількість діб невикористаної відпустки складає 148. У листопаді 2025 року було нараховано та виплачено грошову компенсацію за визначені наказом ГУНП від 24.10.2025 №1473 о/с 148 днів невикористаних відпусток.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.
Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Закон України 15.11.1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон №504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки працівників, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно із статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати. Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Згідно із статтею 93 Закону №580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.
При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 завтерджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений (далі - Порядок №260, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із пунктом 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абзаців 1, 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.
За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Відповідно до аналізу наведеного вище законодавства, у наступному календарному році, у тому числі й за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку.
Відпустки за попередні роки, які невикористані поліцейським в році звільнення, не можуть бути залишені без розрахунку (виплати грошової компенсації), адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Проте матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 за період 2015-2020 роки має невикористані дні щорічної відпустки (основної/ додаткової). Так, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2025 року № 1473 о/с підтверджено, що невикористана щорічна відпустка ОСОБА_1 становить: за 2021 рік: основної - 30 діб, додаткової - 8 діб; за 2022 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 9 діб; за 2023 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 10 діб; за 2024 рік складає: основної - 16 діб, додаткової - 11 діб; за 2025 рік складає: основної - 23 доби, додаткової - 9 діб.
Інформація про невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 за період 2015 - 2020 роки у наказі від 24.10.2025 року № 1473 о/с - відсутня.
Також згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №43997-2026 від 31.01.2026 року, ОСОБА_1 щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки за 2015-2020 роки використав у повному обсязі.
Наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2025 року № 1473 о/с в частині визначення даних про невикористану щорічну відпустку ОСОБА_1 не оскаржено та не скасовано.
Отже, зважаючи на наявну в матеріалах справи інформацію щодо використання позивачем щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за період 2015-2020 роки у повному обсязі, підстави для виплати компенсації за невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки за період 2015-2020 роки - відсутні.
На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 25.10.2025 року.
Щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 31.10.2017 року, суд зазначає таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Частинами 1 та 5 статті 2 Закону встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Приписами часини другої статті 5 Закону передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно із частиною шостою статті 5 Закону проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Згідно із пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення), у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Відповідності до довідки УФЗБО Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 26 від 10.02.2026 року грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року не індексувалось.
За таких обставин, бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період, яка прямо передбачена Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», є протиправною.
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №2140/1763/18.
За таких обставин, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року.
Щодо зобов`язання відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Порядку № 1078, в редакції, яка була чинною до грудня 2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.
З огляду на наведене обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення до грудня 2015 року проводилося з місяця прийняття особи на службу.
01.12.2015 року вказану норму виключено, і з цього часу застосовуються загальні положення Порядку № 1078, в тому числі пункт 10-2 Порядку в редакції постанови Кабінету Міністрів від 09.12.2015 року № 1013.
Відповідно до пункту 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 року в справі № 400/3017/19 (щодо періоду після 01.12.2015 року) зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції. При цьому Суд погодився, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
З 07.11.2015 року - з дня набрання чинності Законом №580-VIII застосовується постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», якою вперше затверджені схеми окладів поліцейських. Вказана постанова є чинною і натепер.
Оскільки розміри посадових окладів поліцейських згідно з додатками до вказаної постанови Кабінету Міністрів України протягом спірного періоду не змінювалися, тому базовим місяцем для визначення індексації щодо такого періоду є листопад 2015 року.
Таким чином, нарахування позивачу індексації грошового забезпечення щодо спірного періоду повинно проводитися із застосуванням базового місяця листопад 2015 року.
Так, Законом України від 03.11.2022 року №2710-ХІ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі - Закон № 2710-ХІ) була зупинена на 2023 рік дія Закону № 1282-ХІІ, у зв`язку з чим з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалася.
Натомість, вже з 01.01.2024 року дія Закону № 1282-ХІІ була поновлена, він діє і на теперішній час. Однак, відповідач неправомірно «обнулив» базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення і замість базового місяця листопад 2015 року застосував базовим місяцем грудень 2023 року.
Таким чином відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
При цьому встановлення статтею 39 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» правила, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року, не впливає на визначення базового місяця для проведення пенсії поліцейським, оскільки після прийняття Урядом постанови № 988, якою було затверджені схеми окладів поліцейських, які до теперішнього часу не змінювалися, та з прийняттям якої саме й було обумовлено визначення базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення поліцейських, тому базовим місяцем для визначення індексації залишився листопад 2015 року.
Враховуючи вищевикладене, відповідач був зобов`язаний нараховувати та виплачувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року з встановленням базового місяця - листопад 2015 року.
Щодо виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, суд вказує таке.
Так, відповідно до пунктів 1, 2 виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3 Порядку).
За приписами пункту 4 Порядку виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Оскільки судом встановлено, що позивач мав статус поліцейського, виплата нарахованої йому індексації під час проходження служби, має бути здійснена з урахуванням компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.
Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, буд. 20А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49001; ІК в ЄДРПОУ 40108866) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.06.2016 року по 31.10.2017 року, з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 року 31.07.2024 року, з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року, з визначенням базового місяця - листопад 2015 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 27 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков