ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3209/26 Справа № 180/2124/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:    головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
суддів - Свистунової О.В., Пищиди М.М., 
за участю секретаря – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, - 

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 00-9862326 від 19.07.2024 року у розмірі 11935,60 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. і судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 19.07.2024 року між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 00-9862326, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». На офіційному веб-сайті первісного кредитора (www.moneyveo.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення. Позивач стверджує, що при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 21608, для підписання Кредитного договору № 00-9862326 від 19.07.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Макс кредит» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, на наступних умовах: сума кредиту 6095 грн. 00 коп. Позивач стверджує, що ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитним договором. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Макс кредит». Відповідач не повернув в повному обсязі кредит ТОВ «Макс кредит», а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ «Макс кредит» за Кредитним договором після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. 20.01.2025 року ТОВ «Макс кредит» та ТОВ ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9862326 від 19.07.2024 року на загальну суму 11935,60 грн. (а.с.1-5).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-9862326 від 19.07.2024 року у розмірі 11935 грн. 60 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. (а.с.71-72).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить,рішення суду змінити, зменшивши стягнуту суму витрат на правову допомогу до 2000,00 грн. (а.с.77-78). 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині судових витрат на правову допомогу, апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість саме в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення суду оскаржується лише в частині судових витрат на правову допомогу, тому в іншій частині, апеляційним судом не ревізується.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у суді першої інстанції позивачем надано суду наступні докази.

Договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ ФК «Ейс», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 згідно якого встановлено та погоджено вартість адвокатських послуг, додаткову угоду №25770855874 від 11.09.2025 до договору про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025. 
Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року вартість послуг наданих у суді першої інстанції адвокатом становить 7 000 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо стягнення суми правничої допомоги у повному розмірі у сумі 7000 грн., а отже колегія суддів дійшла висновку, що суму правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідач на користь позивача підлягає зменшенню до 2 000 грн, оскільки саме вона буде відповідати критеріям співмірності та складності виконаних адвокатом робіт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» правничої допомоги, шляхом її зменшення до 2000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року - змінити в оскарженій частині, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 гривень. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2026 року.

Судді: