Справа № 458/1009/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В. 
Провадження № 22-ц/811/1888/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,
Суддів: Шандри М.М.,Савуляка Р.В.,
Секретар Іванова О.О.
З участю позивачки ОСОБА_1 та її представника-адвоката Мельницької Г.В., представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Писко С.І., представника Турківської міської ради- Стефаника І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №458/1009/16-ц за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Мельницької Ганни Іванівни на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Турківської міської ради про витребування майна, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в:

29.08.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Турківської міської ради, який в подальшому уточнила про визнання за нею, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку орієнтовно площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , набуте на підставі рішення Турківської міської ради від 26.04.1996 року. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Турківської міської ради народних депутатів від 26.04.96 року їй передано у приватну власність і користування земельну ділянку площею 0,10 га.
Земельна ділянка понад 20 років на законних підставах перебуває у її користуванні, вона її обробляє, з її користування не витребовулася.
В той же час, рішенням виконкому Турківської міської ради №369 від 28.11.1996 року передано цю ж земельну ділянку у власність ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, а 26.06.2012 року рішенням виконкому Турківської міської ради №947 надано дозвіл ОСОБА_2 на складання технічної документації для передачі її ділянки у власність. Невизнання Турківською міською радою Львівської області права власності унеможливлює здійснення нею державної реєстрації земельної ділянки згідно вимог закону в Державному земельному кадастрі, реєстрації прав в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реалізації прав на ділянку.
10.04.2020 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги (т.2 а.с.54-59), де відповідачами зазначила ОСОБА_2 , Турківську міську раду, Турківську районну державну адміністрацію, ГУ Держеокадастру у Львівській області, державний кадастровий реєстратор відділу у Турківському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області Яворська І.М.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що право власності на спірну земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,10 га у м.Турка набуто нею на підставі рішення сесії Турківської міської ради б/н від 26.04.1996р. відповідно до положень Декрету КМ України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок»( далі по тексту Декрет). Вважає, що на підставі рішення сесії Турківської міської ради б/н від 26.04.1996 р. в період дії ЗК України 1992 р., Декрету та Закону України «Про власність» вона правомірно набула право власності на земельну ділянку площею 0,10 га для ведення особистого (підсобного) селянського господарства, розташовану в урочищі «Під кар`єром» ( АДРЕСА_1 .
14.09.2021 року позивачка ОСОБА_1 в черговий раз уточнила позовні вимоги (а.с.229-230 т.2) та зазначила, що у зв`язку із внесенням змін до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просила витребувати з володіння ОСОБА_2 на її користь земельну ділянку з кадастровим номером 4625510100:01:028:0670 площею 0,10 га в м.Турка , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1742611246255, рішення про державну реєстрацію від 15.01.2019, індексний номер 45055869); визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4625510100:01:028:0670 площею 0,10 га по АДРЕСА_1 ; зобов`язати кадастрового реєстратора відділу у Турківському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області внести зміни у відомості земельного кадастру. 
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Турківської міської ради про витребування майна, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку – відмовлено.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 24.10.2016 року у справі №458/1009/16-ц (2-з/458/8/2016) – скасовано.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.05.2019року у справі №458/1009/16-ц (2/455/44/2019) – скасовано.
Рішення Самбірського районного суду Львівської області від 22 квітня 2025 року оскаржила представник позивачки-адвокат Мельницька Ганна Володимирівна. 
В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам процесуального і матеріального права. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Висновки суду, що ОСОБА_1 не має правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 4625510100:01:028:0670 по АДРЕСА_1 , що ділянка перебуває лише у її фактичному користуванні, про недоведеність позивачкою факту порушеного права власності, не узгоджуються із встановленими судом фактами, з нормами матеріального права, що безпосередньо регулюють спірні правовідносини, висновки є взаємовиключними і не узгоджуються між собою. Право володіння і користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства є титульним. Титул виник на підставі рішення сесії Турківської міської ради б/н від 26.04.1996 року прийнятого на підставі Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», яким земельну ділянку на АДРЕСА_2 площею 0,10 га передано у власність ОСОБА_1 для ведення особистого підсобного господарства. Рішення від 26.04.1996 року в частині ОСОБА_1 не змінювалось, ніким не оскаржувалось, ділянка з користування не вилучалась. Пункт 1 Розділу Х Перехідних положень ЗК України 2001 року ( в редакції від 02.06.2015 року) встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року (далі по тексту Декрет) № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Судом першої інстанції не враховано, що рішенням Турківської міської ради без номера від 26.04.1996 року позивачці передано у власність земельну ділянку площею 0,10 га, яка вже перебувала у її користуванні з 1995 року для ведення підсобного господарства в урочищі «Під кар`єром», АДРЕСА_1 . Щодо посвідчення набутого на підставі Декрету права власності, звертає увагу на практику Верховного Суду у справі 577/2977/15-ц. Зазначає, що листом Турківської міської № 200 від 04.03.2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 надано лише дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою та Турківською міської радою не приймалось рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер 4625510100:01:028:0670. Судом достовірно встановлено, що саме позивачка фактично користується цією земельною ділянкою. Звертає увагу, що реєстрація земельної ділянки за ОСОБА_2 відбувалася за дії ухвали Турківського районного суду від 24.10.2016 року про заборону здійснювати таку реєстрацію, а також, така проведена за відсутності будь-яких правових підстав. Разом з тим, суд не перевірив законність реєстрації речових прав на земельну ділянку, чим порушив норми процесуального права. Рішення виконкому №369 від 28.11.1996 року на підставі якого проведені реєстраційні дії безспірно не є доказом виникнення у ОСОБА_2 права на земельну ділянку, тим більше, що Турківська міська рада підтвердила, що не передавала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер 4625510100:01:028:0670 по АДРЕСА_1 . Внаслідок неправомірних дій державного реєстратора, відповідачка ОСОБА_2 незаконно заволоділа належною позивачці ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 0,10 га та без її витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 , позивачка позбавлена зареєструвати речове право на неї. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
27.06.2025 року представник ГУ Держеокадастру у Львівській області подав відзив. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
30.06.2025 року представник Турківської міської ради надав суду відзив на апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Мельницької Г.В.. У відзиві зазначає, що рішення Турківської міської ради № 369 від 28.11.1996 року є чинним і не визнано недійсним. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду та прийнятими рішеннями міською радою. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника-адвоката Мельницької Г.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Писко С.І., заперечення представника Турківської міської ради Стефаника І.В., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 26 квітня 1996 року рішенням сесії Турківської міської ради народних депутатів Яворській О.І. передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,55 га, без визначення місця знаходження (адреси), згідно списку громадян м.Турки (додаток №1, а.с.7-9т.1).
Пунктом 3 зазначеного рішення прописано просити районну адміністрацію замовити виготовлення державних актів на право приватної власності на землю.
Згідно п.4 вказаного рішення до виготовлення державних актів на право приватної власності на землю тимчасово всім громадянам видати це рішення ( а.с.7-9 т.1).
Відповідно до рішення Турківської міської ради Львівської області № 1999 від 16 липня 2009 року надано дозвіл ОСОБА_1 на інвентаризацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд у АДРЕСА_3 та ведення особистого селянського господарства в урочищі «Під кар`єром», зобов`язано ОСОБА_1 замовити технічну документацію на інвентаризацію земельної ділянки у ліцензованій організації та представити на сесію міської ради ( т.1а.с.11).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 09 липня 1987 року №256 «Про впорядкування назв вулиць і нумерацію будинків» вирішено АДРЕСА_4 поділити на дві вулиці і другій половині присвоєно назву Лесі Українки (а.с.130 т.1).
Відповідно до рішення Турківської міської ради Львівської області №947 від 26 червня 2012 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 орієнтовно площею 0,10 га. ( а.с.17 т.1).
Рішенням Турківської міської ради Львівської області №1260 від 11 січня 2013 року «Про розгляд ухвали суду по справі ОСОБА_1 до Турківської міської ради та ОСОБА_2 » встановлено, що рішення №369 від 28 листопада 1996 року виконкому Турківської міської ради «Про передачу безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель ОСОБА_3 (по справі ОСОБА_2 ) площею 0,10 га по АДРЕСА_4 , рішення Турківської міської ради №947 від 26 червня 2012 року «Про надання дозволу ОСОБА_2 » на розроблення документації землеустрою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1 , орієнтовно площею 0,10 га», рішення Турківської міської ради від 16 липня 2009 року №199 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на інвентаризацію земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_3 та ведення особистого селянського господарства», рішення виконкому Турківської міської ради від 26 квітня 1996 року (без номера) «Про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 0,55 га (0,20 га, 0,10 га та 0,10 га»») стосуються однієї і тієї ж самої спірної земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 (а.с.10 т.1).
У 2016 році позивачка ОСОБА_1 звернулася до Турківського районного суду Львівської області з цивільним позовом про визнання недійсним та скасування рішення виконкому Турківської міської ради Львівської області №369 від 28.11.1996 року та рішення Турківської міської ради Львівської області №947 від 26.06.2012 року.
Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року у справі № 458/179/16-ц у позові ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано заборону Турківській міській раді Львівської області та відділу Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області вчиняти будь-які дії по передачі ОСОБА_2 у приватну власність спірної земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої по АДРЕСА_4 .
Скасовано накладену заборону Турківській міській раді вчиняти будь-які дії по володінню, користуванню та розпорядженню земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у тому числі затвердженню (погодженню) проекту землеустрою чи технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та органам і суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі реєстраційній службі Турківського районного управління юстиції та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.96-102).
Зазначене вище рішення Турківського районного суду Львівської області від 13 квітня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року та Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року залишено без змін ( а.с. 103-106 т.1; а.с.211-216т.1).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2019 вбачається, що 22.12.2018 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,10га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 4625510100:01:028:0670. Підстава виникнення права власності: рішення Турківської міської ради народних депутатів №2567 від 09.07.2987; рішення Турківської міської ради народних депутатів №369 від 28.11.1996; витяг з Державного земельного кадастру від 11.12.2018. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1742611246255. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45055869 від 15.01.2019, 15:07:50 ( а.с.165 т.1).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-4609465722019 від 18.04.2019 земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 4625510100:01:0218:0670, в державному земельному кадастрі зареєстрована 11.12.2018 відділом у Турківському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області (т.1 а.с.202-204).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спірну земельну ділянку, передбачені статтею 126 ЗК України, що не дозволяє визначити місцезнаходження та межі земельної ділянки, яка їй передана.
З висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується. 
За приписами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України.
Відповідно до статті 22 ЗК України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Згідно частини третьої статті 126 ЗК України, у редакції чинній на момент прийняття рішення №947 від 26 червня 2012 року, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Так як позивачкою ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими, достовірними доказами право саме на земельну ділянку, яку вона вважає її приватною та якою користується, та переданою їй відповідно до рішення Турківської міської ради від 26 квітня 1996 року, однак без узгодження меж на місцевості, у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на спірну земельну ділянку.
Фактичне користування зазначеною спірною земельною ділянкою не дає правових підстав для визнання права власності чи належного землекористування (Постанова Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №450/2666/16-ц).
Посилання представника апелянта на те, що позивачка набула право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4625510100:01:028:0670 на підставі Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 (далі по тексту Декрет) від 26 грудня 1992 року не підтверджує зазначене остаточно.
Відповідно до пункту 1 Декрету сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.
За положеннями пункту 3 Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.
Згідно листа виконавчого комітету Турківської міської ради №513 від 08.04.2016 року земельно-облікові книги за 1992-1996 роки у Турківській міській раді не велися (а.с.124т.1).
Згідно листа виконавчого комітету Турківської міської ради №523 від 13.04.2016 року, у міській раді відсутні земельно-облікові документи за 1996 рік (а.с.125т.1).
Щодо вимог апелянта про витребування земельної ділянки від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , колегія суддів з посиланням на статтю 387 ЦПК України зазначає «власник має право витребувати майно від добросовісного набувача». Позивачка ОСОБА_1 є титульним власником, однак її право власності не підтверджене державним актом. Згідно із статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав)-це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами позивачки, що відповідачці ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації та отримання останньою державного акта на право власності на землю та реєстрацію права власності в час заборони вчинення таких дій. Згідно відомостей Державного реєстру право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 зареєстровано 22.12.2018 року . Відомості про земельну ділянку були внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації, виготовленої ТОВ «Гео-Інвест» (а.с.165т.1).
Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 13.04.2016 року у справі № 458/179/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. Скасовано накладену заборону Турківській міській раді Львівської області та відділу Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області вчиняти будь-які дії по передачі ОСОБА_2 у приватну власність спірної земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться по АДРЕСА_4 . Скасовано накладену заборону Турківській міській раді вчиняти будь-які дії по володінню, користуванню та розпорядженню земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , у тому числі затвердженню (погодженню) проекту землеустрою чи технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та органам і суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у тому числі реєстраційній службі Турківського РУЮ та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вносити записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно на будь-яку особу стосовно виникнення, переходу або припинення прав на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ( а.с. 96-102т.1).
Відповідно до статей 317,319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст..321 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Мельницької Ганни Іванівни залишити без задоволення.
Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 22 квітня 2025 року у справі № 458/1009/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Турківської міської ради про витребування майна, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 березня 2026 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Р.В.Савуляк

М.М.Шандра