ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 640/21015/18
адміністративне провадження № К/990/50797/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стеценка С.Г. та Шарапи В.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 640/21015/18 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП»
до Державної служби експортного контролю України, Служби безпеки України,
треті особи: Київська митниця Державної митної служби України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайавіатранс», Міністерство економіки України,
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Державної служби експортного контролю України
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду (у складі судді Войтовича І.І.) від 08 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Вівдиченко Т.Р., Кузьмишиної О.М., Ключковича В.Ю.) від 07 жовтня 2025 року,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство “УРАРП”» (далі — ТОВ «АП “УРАРП”», позивач) звернулося до суду з позовом до Державної служби експортного контролю України (далі — Держекспортконтроль), Служби безпеки України (далі — СБУ), в якому просило:
— визнати протиправною та скасувати постанову Держекспортконтролю від 22 листопада 2018 року № 60 «Про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів - юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю», якою на ТОВ «АП "УРАРП"» накладено штраф у розмірі 150 відсотків вартості товару (двигуна), який був об`єктом відповідної міжнародної передачі, що складає (з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на 22 листопада 2018 року та який становить 2777,4898 грн за 100 доларів США) 2 083 117 грн;
— зобов`язати Держекспортконтроль та СБУ направити до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України листи-повідомлення про те, що ТОВ «АП "УРАРП"» не допущено порушень вимог статті 24 Закону України від 20 лютого 2003 року № 549-IV «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» (далі — Закон № 549-IV) при здійсненні 17 березня 2018 року міжнародної передачі з України авіаційного двигуна Д-30КП, № 0304404601821.
2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 13 серпня 2020 року задовольнив позов частково, визнав протиправною та скасував постанову Держекспортконтролю від 22 листопада 2018 року № 60 «Про накладення на суб`єкта здійснення міжнародних передач товарів — юридичну особу штрафу за порушення вимог законодавства в галузі державного експортного контролю», якою на ТОВ «АП “УРАРП”» накладено штраф у розмірі 150 відсотків вартості товару (двигуна), який був об`єктом відповідної міжнародної передачі, що складає (з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 22 листопада 2018 року та який становить 2777,4898 грн за 100 доларів США) 2 083 117,00 грн; відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.
3. Держекспортконтроль оскаржив зазначене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
4. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 листопада 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.
5. У квітні 2024 року Держекспортконтроль подав до Київського окружного адміністративного суду заяву, в якій просив скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України), та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «АП “УРАРП”» відмовити.
6. На обґрунтування заяви Держекспортконтроль зазначав, що після набрання рішенням суду законної сили йому стали відомі обставини, які є істотними для цієї справи, однак не були і не могли бути відомі під час її розгляду. Зокрема, постановою Верховного Суду від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19, яка стосується міжнародних передач тих самих товарів, тим самим суб`єктом і безпосередньо пов`язана зі справою № 640/21015/18, було встановлено обставину застосування Держекспортконтролем до авіаційних двигунів Д-30КП процедури, передбаченої статтею 10 Закону України від 20 лютого 2003 року № 549-IV «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» (далі — Закон № 549-IV), яка має пріоритетність щодо положень Примітки 2 до Позиції ML 10 Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, який є Додатком до Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 (далі — додаток до Порядку № 1807). Верховний Суд у справі № 640/19697/19 вказав, що з метою запобігання розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь Держекспортконтроль наділений повноваженнями застосовувати передбачену статтею 10 Закону № 549-IV процедуру державного експортного контролю відповідно до визначених законом підстав щодо будь-якого товару незалежно від того, чи зазначений він у списках товарів, що підлягають державному експортному контролю, і що саме така процедура мала бути застосована до авіаційних двигунів Д-30КП. 
7. Київська митниця (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) як правонаступник Київської митниці Державної митної служби України у письмових поясненнях на заяву вказувала, що не володіла інформацією щодо необхідності застосування до авіаційних двигунів Д-30КП процедури державного експортного контролю, передбаченої статтею 10 Закону № 549-IV, тому товар «Двигун газотурбінний (потужністю 2865 кВт) літака цивільної авіації Іл-76ТД, реєстраційний № UR-COZ, серія № 1023410355: двигун р/n Д-30КП, s/n 0304404601821», був оформлений ТОВ «АП “УРАРП”» у 2018 році у митний режим експорту, як такий, що не підлягав державному експортному контролю. 
8. ТОВ «АП “УРАРП”» у письмових поясненнях вважало безпідставною заяву Держекспортконтролю про перегляд за нововиявленими обставинами справи, обґрунтовуючи це тим, що запровадження Держекспортконтролем процедури державного експортного контролю за міжнародними передачами авіаційних двигунів Д-30КП, Д-30КП-2 в порядку статті 10 Закону № 549-IV, правомірність якої була предметом розгляду у справі № 640/19697/19, відбулось через рік після міжнародної передачі позивачем авіаційного двигуна Д-30КП, законність якої була предметом розгляду у справі № 640/21015/18. 
Факт відсутності в діях ТОВ «АП “УРАРП”» порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів підтверджено за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 42019000000000771, а кримінальне провадження закрите на підставі пункту 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; в обґрунтуванні постанови про закриття зазначалося, що контроль за міжнародними передачами авіаційних двигунів Д-30КП, Д-30КП-2 на підставі Примітки 2 до Позиції ML10 додатку до Порядку № 1807, введено 17 квітня 2019 року, тобто після передачі авіаційного двигуна Д-30КП, № 0304404601821 іноземному суб`єкту.
Процедура державного контролю, застосована Держекспортконтролем в порядку статті 10 Закону № 549-IV до міжнародних передач двигунів Д-30КП, Д-30КП-2 з 18 квітня 2019 року, навіть за умови підтвердження судом її правомірності, не може поширюватися на правовідносини, які виникли до її введення, а отже, встановлені у постанові Верховного Суду від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19 обставини не мають істотного значення та не є підставою для перегляду рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
9. Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 08 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року, у задоволенні заяви Держекспортконтролю про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовив та залишив в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року.
10. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що обставини, на які посилається заявник, не відповідають критеріям нововиявлених обставин у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України; запровадження Держекспортконтролем процедури державного контролю за міжнародними передачами авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2 в порядку статті 10 Закону № 549-IV відбулось у квітні 2019 року, тобто через рік після міжнародної передачі позивачем двигуна Д-30КП у березні 2018 року, законність якої була предметом розгляду у цій справі. Судовим рішенням у цій справі, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, встановлено не лише протиправність накладення на позивача штрафу, але й недотримання Держекспортконтролем вимог Порядку розгляду справ про порушення юридичними особами вимог законодавства в галузі державного експортного контролю, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 16 грудня 2013 року № 1490 (далі — Порядок № 1490). 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
11. Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Держекспортконтроль подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
12. На обґрунтування касаційної скарги Держекспортконтроль зазначив, що суди попередніх інстанцій порушили норми статей 9, 242, 246, 361 КАС України та дійшли помилкового висновку, що встановлені у постанові Верховного Суду від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19 обставини не є нововиявленими. Верховний Суд у зазначеній постанові встановив, що Держекспортконтроль застосовував процедуру державного експортного контролю згідно зі статтею 10 Закону № 549-ІV до авіадвигунів Д-30КП, які експортувалися у 2018 році; підтвердив право Держекспортконтролю застосовувати цю процедуру до будь-якого товару незалежно від його включення до контрольних списків, зокрема пріоритетність норм статті 10 Закону № 549-IV над положеннями Примітки 2 до Позиції МL10 додатку до Порядку № 1807. Ці обставини, встановлені Верховним Судом у справі № 640/19697/19, спростовують висновки суду першої інстанції і могли б вплинути на результат розгляду справи № 640/21015/18. 
13. ТОВ «АП “УРАРП”» просить залишити касаційну скаргу Держекспортконтролю без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року — без змін. 
14. Позивач дотримується позиції, що Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19 лише підтвердив законність запровадження листом Держекспортконтролю від 17 квітня 2019 року № 1533/24-19 «Щодо міжнародних передач авіаційних двигунів Д-30КП, Д-30КП-2» процедури державного контролю за експортом авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2 відповідно до статті 10 Закону № 549-ІV; така процедура не може поширюватися на експорт подібних авіаційних двигунів до 17 квітня 2019 року та, відповідно, не поширюється на правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі.
Учасникам справи під час її розгляду було відомо, що авіаційні двигуни Д-30КП та Д-30КП-2 не підлягали державному експортному контролю на підставі Примітки 2 до Позиції ML10 додатку до Порядку № 1807. Тому немає обставин, які б існували на час розгляду справи та не були відомі Держекспортконтролю, а справа № 640/19697/19 стосується інших фактичних обставин. Позивач також покликається на необхідність дотримання принципу res judicata (остаточності судового рішення).
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
15. 05 грудня 2025 року Держекспортконтроль подав до Верховного Суду касаційну скаргу.
16. Верховний Суд ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрив касаційне провадження. 
17. 09 січня 2026 року ТОВ «АП “УРАРП”» подало відзив на касаційну скаргу. 12 січня 2026 року СБУ подала заяву, в якій підтримала вимоги касаційної скарги Держекспортконтролю. 
18. Верховний Суд ухвалою від 15 квітня 2026 року призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 16 квітня 2026 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи
19. Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги, а також ураховуючи межі касаційного перегляду справи, визначені статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить із такого.
20. Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
21. Відповідно до частин першої, другої і третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
22. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
23. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
24. Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки суди передчасно дійшли висновку про відсутність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не надавши належної оцінки характеру наведених заявником даних, їх істотності для справи та питанню, чи були вони відомі або чи могли бути відомі заявникові на час первісного розгляду справи.
25. Судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, відповідно до частини першої статті 361 КАС України може бути переглянуто судом за нововиявленими обставинами.
26. Відповідно до частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.
27. Згідно з частиною четвертою статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
28. КАС України не містить визначення терміну «нововиявлені обставини», але за своєю правовою природою це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають ключове значення для її вирішення по суті, існували під час первинного розгляду та ухвалення судового рішення, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови дотримання ними всіх вимог законодавства для об`єктивного, повного та всебічного розгляду справи й ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.
29. Суть перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами полягає у перевірці наявності чи відсутності таких обставин та лише у разі підтвердження — повторному розгляді справи для правильного вирішення спору.
30. Також треба розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки, такі як неповне встановлення фактичних обставин справи, не вважаються нововиявленими обставинами, але можуть бути підставою для перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку.
31. Отже, поява після ухвалення рішення у справі іншого судового рішення або формулювання в ньому правового висновку не є нововиявленою обставиною. Водночас судове рішення, ухвалене в іншій справі, може бути джерелом відомостей про фактичні обставини, які об`єктивно існували на час первісного розгляду справи, мають істотне значення для її вирішення та не були і не могли бути відомі заявникові на той час.
32. Для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом першим частини другої статті 361 КАС України, має бути встановлено, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки така обставина, попри її існування на час первинного розгляду справи, не була встановлена судом та не була і не могла бути відома заявникові.
33. У справі, що розглядається, Держекспортконтроль посилається як на нововиявлену обставину не на зміну Верховним Судом правової позиції у постанові від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19, а на встановлені під час розгляду тієї справи фактичні обставини щодо наявності підстав для застосування до спірних міжнародних передач авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2 процедури державного експортного контролю, передбаченої статтею 10 Закону № 549-IV, які, на переконання заявника, існували на момент здійснення експорту у березні 2018 року.
34. У пунктах 38– 39 постанови від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19 Верховний Суд зазначив, що запровадження державного експортного контролю з метою запобігання розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь відбувається з визначених законом підстав та щодо товарів незалежно від того, чи зазначені вони у списках товарів, що підлягають державному експортному контролю; стаття 10 Закону № 549-IV підлягає застосуванню до міжнародного постачання будь-якого товару, якщо наявні обґрунтовані підстави запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, засобів її доставки та звичайних озброєнь.
35. У пункті 40 зазначеної постанови Верховний Суд прямо констатував, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково вважали, що експорт авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2, який здійснюється на підставі Примітки 2 до Позиції ML 10 додатку до Порядку № 1807, у жодному випадку не підлягає процедурі експортного контролю.
36. Аналогічні обставини були покладені в основу мотивів рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року у справі, яка переглядається.
37. Крім того, у пункті 42 постанови Верховний Суд встановив, що приводом для запровадження державного експортного контролю були обставини, зазначені у повідомленні СБУ від 01 квітня 2019 року № 2/4/3-10418дск «Щодо застосування процедури експортного контролю», в якому, зокрема, зафіксовано факт здійснення 16 березня 2018 року ТОВ «АП “УРАРП”» міжнародної передачі авіаційного двигуна Д-30КП до Об`єднаних Арабських Еміратів без отримання дозволу Держекспортконтролю та подальшу передачу цього двигуна до Ісламської Республіки Іран невстановленим громадянам цієї країни; також у повідомленні було вказано, що у 2017 та 2018 роках ТОВ «АП “УРАРП”» експортувало авіаційні двигуни Д-30КП та Д-30КП-2 в інтересах компанії, зареєстрованої в Йорданії (Йорданське Хашимітське Королівство), із сертифікатами кінцевого споживача для використання на цивільному літальному апараті (літаку) типу ІЛ-76ТД, який на час проведення експортних операцій експлуатувався за межами України, при цьому експортовані авіаційні двигуни на вказаному повітряному судні не використовувалися, у зв`язку з чим виникає можливість їх незаконного реекспорту до «третіх» країн, зокрема, стосовно яких застосовані обмеження Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй та національним законодавством, що у сукупності, на думку СБУ, могло свідчити про ризик незаконного реекспорту авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2 до країн, стосовно яких діють міжнародні обмеження, для кінцевого військового використання, що створює загрозу національним інтересам України. 
38. Таким чином, постанова Верховного Суду у справі № 640/19697/19 безпосередньо стосується тих самих товарів, того самого суб`єкта і тих самих фактичних обставин, які, за доводами заявника, не були належним чином враховані під час ухвалення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року та які можуть мати істотне значення для вирішення питання про наявність підстав для перегляду цього рішення. 
39. Суди попередніх інстанцій помилково ототожнили момент направлення Держекспортконтролем листа від 17 квітня 2019 року № 1533/24-19 з виникненням самого права Держекспортконтролю застосовувати процедуру державного експортного контролю відповідно до статті 10 Закону № 549-IV. Проте зі змісту пунктів 38– 39 постанови Верховного Суду від 11 травня 2023 року у справі № 640/19697/19 убачається, що повноваження Держекспортконтролю на застосування процедури державного експортного контролю до будь-якого товару (зокрема товару, експорт якого здійснюється на підставі Примітки 2 до Позиції ML10 додатку до Порядку № 1807), за наявності обґрунтованої підстави запобігти розповсюдженню зброї масового знищення, виникає безпосередньо зі статті 10 Закону № 549-IV, яка діяла і на момент здійснення експорту 16 березня 2018 року.
40. Верховний Суд наголошує, що статтею 10 Закону № 549-IV, як нормою прямої дії, передбачені повноваження Держекспортконтролю. Отже, виникнення права на здійснення державного контролю за міжнародною передачею товару з метою запобігання розповсюдженню зброї масового знищення не обмежене часом видання відомчих листів чи роз`яснень, а існує в силу закону.
41. Здійснюючи оцінку наведених заявником даних у сфері захисту національної безпеки, суд має враховувати, що загрози національній безпеці можуть бути різними за характером, непередбачуваними і такими, що не піддаються вичерпному попередньому нормативному опису. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини держави не зобов`язані детально перераховувати у законі всі форми поведінки, які можуть зумовити застосування заходів у зв`язку з національною безпекою, оскільки поняття національної безпеки не піддається всеосяжному визначенню; оцінка ж можливої загрози залежить від конкретних обставин справи (справа «Філіп Бедрос Кіркоров проти Литви» (Kirkorov v. Lithuania), заява № 12174/22, рішення від 18 квітня 2024 року, пункт 56). 
42. З огляду на це висновок судів попередніх інстанцій про те, що обставини, на які покликається Держекспортконтроль, стосуються виключно правовідносин, що виникли після 17 квітня 2019 року, є передчасним, оскільки суди не перевірили, чи існували на час первісного розгляду справи фактичні дані щодо ризиків незаконного експорту (реекспорту) авіаційних двигунів Д-30КП та їх можливого кінцевого військового використання у державах, стосовно яких встановлено ембарго, які, власне, й стали підставою для відповідальності ТОВ «АП “УРАРП”» за порушення вимог законодавства в галузі експортного контролю.
43. Крім того, оцінюючи наведені заявником дані у сфері державного експортного контролю, суд має враховувати безпековий контекст спірних правовідносин. 
44. У справі «Артур Володимирович Бояров та інші проти України» (Boyarov and Others v. Ukraine, заяви № 79083/17, № 80554/17, № 52246/18, № 19640/19, рішення від 03 березня 2026 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що війна сама по собі становить гостру та явну загрозу національній безпеці та громадському порядку; вимагає швидкого вжиття широкого спектру заходів на кількох рівнях, у різних секторах управління та на різних етапах конфлікту, враховуючи особливості сучасної війни порівняно з попередніми формами конфлікту (пункт 112). 
45. За таких умов оцінка судом того, чи існували фактичні підстави для реагування компетентного органу, не може зводитися лише до формального встановлення дати направлення окремого відомчого листа без перевірки змісту самих обставин, на які посилається заявник.
46. Водночас лист Держекспортконтролю від 17 квітня 2019 року № 1533/24-19 «Щодо міжнародних передач авіаційних двигунів Д-30КП, Д-30КП-2» не є нормативно-правовим актом, не встановлює, не змінює і не скасовує правових норм. Тобто цей лист не регулює порядок експорту/імпорту, а лише відображає позицію Держекспортконтролю щодо порядку застосування законодавства у сфері державного експортного контролю до міжнародних передач авіаційних двигунів Д-30КП та Д-30КП-2.
47. Питання про співвідношення статті 10 Закону № 549-IV і Примітки 2 до Позиції ML10 додатку до Порядку № 1807 стосувалося правового режиму, який діяв і на момент здійснення міжнародної передачі авіаційних двигунів Д-30КП у березні 2018 року. 
48. Проте пріоритет процедури за статтею 10 Закону № 549-IV над Приміткою 2 до Позиції ML10 додатку до Порядку № 1807 було встановлено Верховним Судом лише у постанові від 11 травня 2023 року; до цього моменту суд першої інстанції відхилив відповідні доводи Держекспортконтролю на користь протилежного висновку.
49. Таким чином, суди попередніх інстанцій передчасно відхилили доводи заявника про наявність підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не надавши належної оцінки тому, чи стосуються наведені заявником фактичні дані обставин, які існували на час первісного розгляду справи, чи є вони істотними для правильного вирішення спору та чи могли бути відомі заявникові раніше.
50. За наведених обставин Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статті 361 КАС України, відмовивши у задоволенні заяви Держекспортконтролю про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.
51. Також Верховний Суд зазначає, що наявність процедурних порушень та їх вплив на правомірність рішення суб`єкта владних повноважень є предметом оцінки при розгляді справи по суті, а не при вирішенні питання про наявність чи відсутність нововиявлених обставин.
52. З огляду на це істотність порушень Держекспортконтролем вимог Порядку № 1490, встановлених Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 13 серпня 2020 року, підлягає оцінці судом при розгляді справи по суті з урахуванням нововиявлених обставин.
53. Верховний Суд звертає увагу на те, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є передбаченим процесуальним законом механізмом, який допускає можливість перегляду остаточного судового рішення за наявності чітко визначених підстав, серед яких — істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 КАС України). Перегляд судового рішення за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами спрямований на встановлення обставин, які не могли бути враховані судом раніше, що узгоджується з принципом верховенства права та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України, і не є порушенням принципу остаточності судового рішення (res judicata).
54. Крім того, цей принцип не може бути перешкодою для перегляду рішення, якщо встановлені фактичні обставини, що свідчать про загрозу національним інтересам, які існували на момент розгляду справи, проте не були враховані судом.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»). З огляду на положення статті 341 КАС України Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено у сукупності, а тому не може вирішити питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті за результатами касаційного перегляду.
56. Аналогічні застереження містяться у Рекомендаціях R(95)5 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та покращення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних та комерційних справах від 07 лютого 1995 року. Зокрема, у пункті «g» статті 7 зазначених Рекомендацій визначено, що у суді третьої (касаційної) інстанції не можуть бути представлені нові факти та нові докази.
57. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
58. Відмовляючи у задоволенні заяви Держекспортконтролю про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами, суди попередніх інстанцій порушили положення статті 361 КАС України, помилково ототожнили момент направлення Держекспортконтролем листа від 17 квітня 2019 року № 1533/24-19 із виникненням самого права застосовувати статтю 10 Закону № 549-IV; не оцінили доводи заявника про існування фактичних обставин, які, на його переконання, існували на час первісного розгляду справи й мають істотне значення для вирішення питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та дійшли помилкового висновку про те, що процедура державного експортного контролю була запроваджена після здійснення позивачем міжнародної передачі товару.
59. Межі касаційного перегляду та відсутність повноважень самостійно встановлювати нові фактичні обставини перешкоджають Верховному Суду ухвалити рішення по суті заяви про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами, що зумовлює необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
60. За таких обставин Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу Держекспортконтролю слід задовольнити, ухвали Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року скасувати, а справу — направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
61. Під час нового розгляду суду першої інстанції належить з`ясувати, чи стосуються доводи заявника саме фактичних обставин, які існували на час первісного розгляду справи; перевірити, чи були такі обставини відомі або чи могли бути відомі заявникові на той час; встановити, чи є вони істотними для вирішення спору, врахувавши процедуру державного експортного контролю на підставі статті 10 Закону № 549-IV, чи впливають зазначені обставини на правомірність постанови Держекспортконтролю від 22 листопада 2018 року № 60 про накладення штрафу, а також оцінити істотність порушень Держекспортконтролем вимог Порядку № 1490 з урахуванням нововиявлених обставин.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної служби експортного контролю України задовольнити.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року скасувати, а справу № 640/21015/18 — направити до Київського окружного адміністративного суду для нового розгляду заяви Державної служби експортного контролю України про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року за нововиявленими обставинами.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач: Я.О. Берназюк
Судді: С.Г. Стеценко
В.М. Шарапа