Справа № 138/3627/25
Провадження №:2/138/500/26

РІШЕННЯ
Іменем України

16 лютого 2026 року        м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:
16.12.2025 представник позивача адвокат Горбовий В.А. звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 03.01.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.02.2023. Від даного шлюбу у сторін є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дитиною з інвалідністю. Дочка сторін проживає з позивачем, яка опікується дитиною та забезпечує її повне утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, позивач не має можливості та часу працювати, а щомісячні витрати на утримання дитини сторін перевищують доходи позивача. Відповідач є працездатним, здоровим, інших утриманців, окрім доньки сторін не має, працевлаштований. За таких підстав, з урахуванням тимчасової непрацездатності позивача та з посиланням на норми ст.ст. 75, 88 СК України, просить суд стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю у розмірі 1/4 частини заробітку від усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною сторін повноліття. Також просить стягнути витрати позивача на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.12.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами.
Позивач та її представник, належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав.
15.01.2026 від представника відповідача адвоката Грабара С.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що на даний час дитина сторін є дитиною з інвалідністю, а також того, що дитина сторін потребує постійного догляду, що б унеможливлювало працевлаштування позивача. Крім того вказує, що позивач не довела матеріальну можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання. Також представник заперечив щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, вказавши на його неспівмірність зі складністю справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вказане дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Суд встановив, що 03 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.02.2023, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копією вказаного заочного рішення суду.
У даному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, а також щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, регулюються ст. 75, 88 СК України, якими визначено підстави для стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини та дружини, з якою проживає житина з інвалідністю.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Згідно з ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. 
Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначена обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 21 ст. 78 ЦПК України).
Так, обґрунтовуючи позов, представник позивача посилається на наявність обставин, визначених ст.ст. 75, 88 СК України, вказуючи на непрацездатність позивача та проживання позивача з дитиною з інвалідністю.
На підтвердження вказаних в позовній заяві обставин представник позивача додав до позовної заяви копії консультативного заключення Національної Дитячої Спеціалізованої Лікарні «ОХМАТДИТ» від 20.03.2017, а також форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 27.04.2017 № 212 щодо дитини сторін ОСОБА_3 .
Разом з тим вказане консультативне заключення не містить висновків про інвалідність дитини сторін, необхідність її постійного догляду, або ж інші відомості, визначені ст. 88 СК України.
Крім того, форма індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів від 27.04.2017 № 212 (далі – ІПР) щодо дитини сторін ОСОБА_3 містить застереження щодо терміну його дії, а саме «термін дії ІПР – 2 роки», тобто термін дії вказаного документу закінчився 28.04.2019, в той час як з даним позовом представник позивача звернувся до суду 16.12.2025. При цьому вказана ІПР також не містить відомості необхідності постійного догляду за дитиною.
Тобто позивачем не надано суду належні та допустимі докази того, що станом на день звернення до суду з даним позовом дитина сторін ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і такий догляд їй забезпечує позивач.
Так само, не надано суду належні і допустимі докази того, що позивач має право на утримання від відповідача як непрацездатна особа у розумінні ст. 75 СК України, згідно частини третьої якої непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Суду також не надано докази працевлаштування та матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання позивача. 
При цьому клопотання про витребування таких доказів до суду не надходило. 
За таких підстав суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак про відсутність підстав для їх задоволення. 
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
До матеріалів справи позивачем не додано докази на підтвердження її витрат на правничу допомогу, такі докази не подані суду протягом розгляду справи, про що вказував у позовній заяві представник позивача, а тому відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України є підстави для залишення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без розгляду.
Керуючись ст.ст. 75, 88 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5 ЦПК України суд,-
ВИРІШИВ:
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.
Судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Представник позивача: адвокат Горбовий Володимир Анатолійович, адреса: вул. Київська, 32, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Представник відповідача: адвокат Грабар Сергій Анатолійович, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя     Т.Ю. Холодова