Слобідський районний суд міста Харкова 

Номер провадження 1-кп/641/43/2026 	Справа № 641/8385/25 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Харків 
Слобідський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
м. Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, військовозобов`язаного, 
неодруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, фактично 
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не 
судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, - 

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався. 
Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.
Відповідно до Закону України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію», з 24.02.2022 на території України оголошено загальну мобілізацію у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань. 
Строк проведення загальної мобілізації неодноразово було продовжено. 
Указом Президента України № 479/2025 від 14.07.2025 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» продовжено з 07 серпня 2025 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.
ОСОБА_5 у період часу з 14-00 год. до 18-00 год. 10.06.2025, більш точного періоду часу не встановлено, перебував у ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, в ході чого оператор відділення військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 додатково ознайомив ОСОБА_5 з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та Указом Президента України № 272/2024 від 06.05.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації, які в подальшому неодноразову були продовжені. ОСОБА_5 роз?яснено про кримінальну відповідальність за неявку у вказаний час у повістці та вручено під особистий підпис бойову повістку, в якій зазначено номер команди (А1363) ВОС 956 та дата прибуття, а саме: «02.07.2025 на 14:00 год.». Жодних заяв чи скарг щодо проблем зі здоров?ям або підстав, які можуть стати причиною для ухилення від призову за мобілізацією з боку ОСОБА_5 не надходило.
В той же час ОСОБА_5 , будучи військовозобов?язаним і придатним до військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не маючи права на відстрочку, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , про причини свого неприбуття працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, чим проігнорував бойову повістку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив, що 10.06.2025 з 14 год. до 18 год. він перебував у Слобідському об`єднаному районному у місті Харкові територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, де пройшов військово-лікарську комісію. Відповідно до висновків військово-лікарської комісії він був визнаний придатним до військової служби. Також пояснив, що йому було вручено під особистий підпис бойову повістку, в якій вказано прибуття - «02.07.2025 на 14 год.». В подальшому він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки він не бажав проходити військову службу та боїться загинути.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йомукримінального правопорушення, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) та його дії вірно кваліфіковані за ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.
При цьому, суд оцінюючи підстави для застосування ст. 75 КК України вважає необхідним зазначити, що з огляду на характер та високий ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, що обумовлено нагальними потребами держави в захисті та відновлені її суверенітету і територіальної цілісності у зв`язку з масштабною війною російської федерації проти України, неможливістю боротьби з подальшим вчиненням таких кримінальних правопорушень іншими особами у випадку м`якості призначеного покарання, що призведе до свідомого та відвертого ігнорування особами, які підлягають мобілізації, отриманого письмового повідомлення про необхідність несення військової служби, що негативно впливає на стан укомплектованості військових частин, а отже і боєздатності всієї країни, а тому підстав для застосування положень вказаної статті суд не вбачає. Покарання за вчинене кримінальне правопорушення є співмірним спричиненим наслідкам та таким, що гарантує реагування громадян та військовозобов`язаних осіб на загрозу національній безпеці та цілісності держави України.
У даній справі встановлено, що обвинувачений дійсно визнав факт ухилення ним від призову на військову службу під час мобілізації. Поряд з цим, з поведінки обвинуваченого не вбачається критичної оцінки своєї злочинної бездіяльності та бажання виправити ситуацію, адже до часу розгляду кримінального провадження судом, минув тривалий час, протягом якого обвинувачений так і не з`явився за бойовою повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що свідчить про те, що обвинувачений свідомо та наполегливо продовжує ігнорувати виконання ним, як громадянином України, конституційного обов`язку по захисту держави та під час розгляду справи вказав, що не бажає проходити військову службу.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини що пом`якшує покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 336 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Речові докази: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 679; копію направлення на проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_5 № 3851826/MB; копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_5 ; копію розписки № 230, повістка на ім?я ОСОБА_5 з його особистим підписом, одержана о 17:40 від 11.06.2025; копюя військового квитка серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 – зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Слобідський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.
Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.  

Суддя -   	ОСОБА_1