ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/323/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/2621/25 Категорія: 307000000 	Скляренко В. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Заруби Світлани Олександрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою.
В обґрунтування поданого позову зазначала, що у власності ОСОБА_2 була квартира, яку вона заповіла позивачу, про що склала заповіт від 26.05.1998. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і у шестимісячний строк після її смерті ніхто не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З померлою позивач проживала та доглядала її до моменту смерті, а також займалась її похованням. Наразі ОСОБА_1 утримує спірну квартиру та сплачує комунальні послуги. Постановою від 24.06.2022 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. відмовила їй у прийнятті її заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Оскільки позивач не відмовлялась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка заповідала їй спірну квартиру, то вона вимушена звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності на таку квартиру в порядку спадкування.
ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, на момент відкриття спадщини, до складу якої входило право власності на спірну квартиру, позивач не проживала постійно разом з померлою ОСОБА_2 , а лише піклувалася про останню. За таких обставин для реалізації права на спадкування позивач мала у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини, але цього не зробила, а відтак вона вважається такою, що не прийняла спадщину, а отже фактичний вступ позивача у володіння та управління спірною квартирою не свідчить про прийняття нею спадщини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Як на підставу апеляційного оскарження заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 була рідною тіткою ОСОБА_1 , своїх дітей вона не мала, тому єдиною рідною племінницею для неї була ОСОБА_1 ОСОБА_2 висловила свою щодо свого майна, написавши заповіт на племінницю ще у 1998 році, та позивач не встигла вчасно прийняти спадщину через важкі сімейні обставини, а саме смерть чоловіка. В подальшому вона вважала себе такою, що прийняла дану спадщину, оскільки фактично вступила у володіння вказаної квартири.
У відзиві на апеляційну скаргу Черкаська міська рада вказує, що, відповідно до постанови приватного нотаріуса від 24.06.2022, перешкодою для оформлення нотаріусом спадщини після смерті ОСОБА_2 у нотаріальному порядку є саме пропуск ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини.
При цьому, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2022 у справі №711/2944/22 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 було відмовлено.
Позивач вимоги про встановлення факту постійного проживання її разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не заявляла, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Остання у даній справі не довела належними, допустимими та достатніми доказами те, що її право на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання та не вказала, які в неї наявні обґрунтовані перешкоди у спадкуванні майна померлої ОСОБА_2 .
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.
Предметом спору є право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі – спірна квартира). Дана квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.03.1995 належала на праві приватної власності ОСОБА_2 і являє собою однокімнатну квартиру загальною площею 28,4кв.м., житлова площа 14,9кв.м. (а.с. 8-13).
Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Земельне бюро», складеного 14.11.2024, ринкова вартість спірної квартири станом на дату оцінки складає 951 090 грн. (а.с. 21-37).
Згідно з заповітом від 26.05.1998 ОСОБА_2 заповіла спірну квартиру ОСОБА_1 (а.с. 7).
За період життя ОСОБА_2 була зареєстрованою та проживала у спірній квартирі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 6).
Організацією похорон та поховання ОСОБА_2 займалась позивач, що підтверджується відповідним договором-замовленням (а.с. 18).
Позивач звернулась до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте постановою від 24.06.2022 нотаріус відмовила у прийнятті такої заяви, посилаючись на те, що відповідна заява подана після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (а.с. 19-20).
У липні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Черкаської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (судова справа №711/2944/22). За результатом розгляду такої справи 06.12.2022 Придніпровський районний суд м. Черкаси ухвалив рішення про відмову у позові. Ухвалюючи відповідне рішення суд послався на те, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Відповідне рішення суду набрало законної сили 16.01.2023 і перебуває у публічному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а отже зазначені відомості не підлягають доказуванню.
На підставі заяви ОСОБА_3 від 07.12.2022 у Другій черкаській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу №601/2022 (номер у Спадковому реєстрі – 70011097) після смерті ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 , звертаючись з заявою про прийняття спадщини, посилався на заповіт від 27.03.1995. Натомість постановою від 15.12.2022 нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для прийняття спадщини. Також нотаріусом було встановлено, що у ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину.
Позивач стверджує, що спірна квартира була нею фактично прийнята у спадщину після смерті ОСОБА_2 , проте вона не має змоги отримати документ на підтвердження набуття у власність такої квартири, оскільки не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, а тому просила визнати за нею право власності на цю квартиру.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку (постанова Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі № 334/6336/22 (провадження № 61-5290св24)).
Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
У справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку можливе у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому у разі, якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.
Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. від 24.06.2022 нотаріус відмовила у прийнятті заяви позивача про прийняття спадщини, посилаючись на те, що відповідна заява подана після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2022 у справі № 711/2944/22 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 не було подано заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний строк та не доведено факт проживання зі спадкодавцем, що свідчить про неприйняття позивачем спадщини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно через недотримання позивачем встановленого порядку прийняття спадщини.
Судом першої інстанції надана вірна оцінка правовідносинам, що є предметом позову, а тому підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду - залишенню без змін.
З огляду на те, що судове рішення підлягає залишенню без змін, перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 35, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Заруби Світлани Олександрівни – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Судді: