УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10417/25 Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В. 
Номер провадження №33/4805/335/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Грабчука Олександра Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Грабчука Олександра Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 02 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 06.09.2025 о 22 годині 15 хвилин по вул. Святослава Ріхтера, 74, м.Житомир, керував транспортним засобом «Alfa Romeo», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Грабчук О.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в діях його підзахисного, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. 
На думку сторони захисту, працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів порушено вимоги чинного законодавства, у зв`язку з чим складені ними процесуальні документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також зазначає про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його законної зупинки відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», а також порушення ним Правил дорожнього руху. Звертає увагу, що наявний у матеріалах справи відеозапис є фрагментованим, складається з двох частин та не містить відомостей про факт керування транспортним засобом або момент його зупинки. При цьому зазначений у відеозаписі час не узгоджується з обставинами, викладеними в адміністративному протоколі, оскільки, за твердженням захисту, спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 розпочалося раніше (близько 22:06 год.), ніж час керування транспортним засобом, зазначений у протоколі (22:15 год.). Крім того, вказує, що під час розгляду справи суд першої інстанції не дослідив безпосередньо відеозапис, обмежившись дослідженням письмових матеріалів, чим порушив принцип безпосередності дослідження доказів. Також зазначає, що долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції не може визнаватися належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23.08.2012 №747, є внутрішнім службовим документом. Захисник також вказує на відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, що підтверджується його поведінкою, зафіксованою на відеозаписі, яка є коректною, адекватною та відповідає обстановці, у зв`язку з чим у працівників поліції були відсутні підстави для ініціювання процедури огляду на стан сп`яніння. Окрім цього, звертає увагу на розбіжності між ознаками сп`яніння, озвученими працівником поліції на відеозаписі, та тими, що зазначені у протоколі, акті огляду та направленні.
Також зазначає, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не було направлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що підтверджується, зокрема, відсутністю його підпису у відповідному направленні.
Крім того, вказує, що оформлення адміністративних матеріалів здійснювалося під час оголошення повітряної тривоги, що, на думку захисту, порушує право особи на захист та безпеку. Також просить врахувати принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності та застосувати положення ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. У апеляційній скарзі захисник посилається на практику Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, а також судів апеляційної інстанції у подібних, на його думку, справах.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №445790 від 06.09.2025, вбачається, що ОСОБА_1 06.09.2025 о 22 годині 15 хвилин по вул. Святослава Ріхтера, 74, м.Житомир, керував транспортним засобом «Alfa Romeo», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6-7). 
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом серії ЕПР1 №445790 від 06.09.2025 (а.с.1-3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.09.2025 (а.с.5); рапортом інспектора роти №3 БУПП в Житомирській області ДПП від 06.09.2025, зі змісту якого вбачається, що під час несення служби 06.09.2025 на службовий планшет отримано виклик про адмінправопорушення по вул. Святослава Ріхтера, 41, а саме, що водій транспортного засобу Alfa Romeo, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння їде в бік вул.Польова. Прибувши на місце виклику було помічено транспортний засіб та зупинено. Встановлено, що водій ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest №6810» або проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення такого огляду, на що водій відмовився. Відносно водія складено адміністративні матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП, відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (а.с.6); відеозаписом події (а.с.7).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано.
На наявних в матеріалах справи відеозаписах з нагрудних камер різних працівників поліції об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Відеозаписи є безперервними та відображають перебіг подій, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому доводи апеляційної скарги про їх недопустимість є безпідставними. 
З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`янінняна законну вимогу працівників поліції, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я,не зважаючи на те, що йому були роз`яснені наслідки такої відмови. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР. 

Дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП таІнструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Відеозаписом беззаперечно підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом (01:04:16), що спростовує доводи апеляційної скарги в частині недоведеності такого факту. 
Посилання захисника на різницю у часі, зазначеному у протоколі та відеозаписі, не впливають на допустимість таких доказів та не викликають сумнівів у достовірності зафіксованих цими доказами обставин, наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана необхідністю перевірки отриманої працівниками поліції інформації про ймовірне перебування водія за кермом транспортного засобу Alfa Romeo, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі відеозаписом (22:13:23) і рапортом працівника поліції та не спростовуються викладеними в цій частині доводами апеляційної скарги. В даному випадку, після зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 були надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки та виявлені у нього ознаки сп`яніння, а тому його подальші дії регламентувалися нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля. 
Також, слід зазначити, що за змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції, а тому пояснення захисника у частині відсутності у ОСОБА_1 видимих ознак сп`яніння та відсутності підстав для проведення відповідного огляду не є слушними. З відеозапису вбачається, що у працівника поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на повідомлення останнього про виявлені у нього ознаки (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та почервоніння обличчя, на відео 22:13:37). Отже, вимога поліцейського про проходження відповідного огляду була законною.
Не заслуговують на увагу посилання захисника про те, що рапорт працівника поліції не може бути доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відомості, викладені у рапорті, підтверджуються та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Невручення ОСОБА_1 письмового направлення до закладу охорони здоров`я та розбіжності у часі його складення не спростовують наявності складу правопорушення, оскільки визначальним для кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП є сам факт відмови водія від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. Зафіксована відеозаписом поведінка водія свідчить саме про таку відмову, а час заповнення направлення для огляду водія в медичному закладі не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги про неправомірне оформлення адміністративних матеріалів під час повітряної тривоги, не виключає допустимості складених уповноваженими особами процесуальних документів та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Дії поліцейських щодо незабезпечення безпеки ОСОБА_1 не впливають на правильність висновків суду першої інстанції. 
Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник преюдиційного значення для вирішення даної справи, з огляду на встановлені у ній обставини, не мають. 
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Посилання захисника на можливість застосування ст.22 КУпАП з огляду на особу ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки відповідно до змісту цієї статті її положення не застосовуються до правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП. 
Будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не надано.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд -
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Грабчука Олександра Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 02 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич