УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 275/1145/25	  	Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.	
Категорія 122-4	  	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,
за участю секретаря Журавської Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 січня 2025 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП закрито, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваної постанови
Судом першої інстанції закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.122-4 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515041 від 16 листопада 2025 року, цього ж дня о 14 годині в с. Хомутець, вул. Шкільна, 19, Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з марки Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на собачку гр. ОСОБА_1 та в подальшому місце події залишив, порушивши вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху України та вчинивши правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.01.2026 року вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Зауважує, що у своїх доводах суд зазначає, що на підтвердження вини ОСОБА_2 працівниками поліції додано, зокрема, пояснення ОСОБА_2 , в яких він вказує, що 16.11.2025 року на дорогу вибігла собака і він її збив. Разом з тим, на відеозаписі під час складання протоколу працівник поліції стверджує, що протокол за ст. 124 КУпАП складатися не буде, при тому суд посилається на положення п.2.10 ПДР України, які визначають порядок дій водія після участі у ДТП. Однак, доказів притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 124 КУпАП не надано, натомість, відповідно до його пояснень в суді, у нього був відсутній умисел щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Потерпілий звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 погодився з фактичними та встановленими обставинами в ньому, про що поставив свій підпис та заперечень не надав.
В поясненнях під час відпрацювання виклику, ОСОБА_2 зазначив, що рухаючись на автомобілі, він збив пса ОСОБА_1 , бо вчасно його не помітив і не мав змоги його об`їхати, оскільки з правого боку їхав велосипедист. Під час розгляду справи судом, ОСОБА_2 категорично заперечив свою вину, факт залишення місця ДТП та вказав, що на собаку він не наїздив: собака проскочила у нього під колесами, наїзд не відбувся, після проїзду собака сиділа на узбіччі.
Не дивлячись на надані пояснення у суді, медичне заключення, що підтверджує травми у собаки внаслідок наїзду і завдання потерпілому матеріальних збитків та фактичним обставинам справи, суд прийняв рішення про закриття провадження у справі.
Натомість, фактичні обставини справи та наявні докази свідчать, що ОСОБА_2 , не впевнившись у безпечності руху автомобіля, скоїв наїзд на собаку, в результаті чого та отримала травми, після чого залишив місце ДТП.
Зауважує, що собака, в розумінні ЦК України, вважається майном та якій внаслідок ДТП було завдано травмувань, а водії, причетні до ДТП, мають залишатися на місці та не пересувати транспортний засіб.
Тому, просить скасувати постанову Брусилівського районного суду Житомирської області, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним.

Позиції учасників апеляційного провадження
В судове засідання апеляційної інстанції потерпілий не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав доводи апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник Нестеренко М.М. в судове засідання не з`явилися, адвокат Нестеренко М.М. надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги. 
Суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Мотиви та висновки апеляційного суду
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515041 від 16 листопада 2025 року, 16 листопада 2025 року о 14 годині в с. Хомутець, вул. Шкільна, 19, Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_2 , керуючи т/з марки "Міцубісі Ланцер " д.н.з. НОМЕР_1 здійснив дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на собачку гр. ОСОБА_1 та в подальшому місце події залишив, чим порушив п.2.10.а ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 наполягає на наявності в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Вважає, що ОСОБА_2 не надано жодного переконливого аргументу на спростування протоколу про адміністративне правопорушення та його ж письмових пояснень.
Відповідно до статей 245, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.122-4 КУпАП, дотримався.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП звинувачується у порушенні вимог п. 2.10.а ПДР та залишенні водієм місця події.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 16.11.2025 року ОСОБА_2 здійснив ДТП та в подальшому залишив місце події.
Указаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - інспектором сектору поліцейської діяльності №1 (с-ще Брусилів) ВП №1 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області капітаном поліції Грибом Олексієм із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.
Вказано про долучення до протоколу пояснень водія, свідків, схеми місця ДТП.
Відповідно до розділу IX (особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП) Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.
При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад). Тобто диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність саме за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, то вона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
Зокрема, для встановлення винуватості водія транспортного засобу у вчиненні правопорушення, яке передбачене ст.122-4 КУпАП, суд зобов`язаний встановити факт відповідної дорожньо-транспортної пригоди, причетність до неї водія транспортного засобу та залишення водієм місця події.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 2.10 ПДР, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
За змістом ст.122-4 КУпАП, підставою адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, з огляду на порушення ним вимог п. 2.10.а ПДР України, згідно якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Зі змісту пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він визнає, що пригода дійсно сталася: з канави раптово вискочила собака і кинулася на його автомобіль. Зіткнення автомобіля з нею не було, собачка проскочила між колесами. Він зупинився, вийшов з автомобіля, побачив, що собачка вже сиділа на узбіччі дороги, він приблизився до неї, але вона втікла, пошкоджень на ній не бачив, ніяких слідів (слідів крові) не було. 
Згідно даних Схеми місця ДТП від 16.11.2025, працівником поліції зафіксовано ділянку дороги поблизу будинку №19 по вулиці Шкільній села Хомутець Житомирського району. Зі схемою ознайомлений ОСОБА_1 , проживаючий за вказаною адресою. 
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які дозволяють спростувати пояснення ОСОБА_2 про його невинуватість у вчиненні правопорушення, оскільки, з пояснень ОСОБА_1 випливає, що він особисто не був свідком події, але свідком була його дружина ОСОБА_3 . Водночас, в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 16.11.2025 року приблизно о 12 годині він відкрив ворота, щоб заїхав автомобіль на подвір`я його домоволодіння і в цей момент вибігла з двору його собачка, пропажу якої замітив через 15-20хв., вони з дружиною почали шукати собачку, сусіди сказали, що проїхав автомобіль ОСОБА_2 . 
Зазначене дає підстави зробити висновок, що ні ОСОБА_1 , ні його дружина не були свідками ДТП за участю ОСОБА_2 та, відповідно, його умисного залишення місця ДТП. Посилання ОСОБА_1 на повідомлення інших сусідів про вчинення ДТП та залишення місця події ОСОБА_2 спростовуються рапортом про реєстрацію повідомлення про вчинення правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 на автомобілі «Ланос» вчинив ДТП та залишив місце пригоди, хоча матеріали справи свідчать, що він керував автомобілем Mitsubishi Lancer, 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зауважено, що ОСОБА_2 зазначає, що після проїзду над собакою помітив, що вона вже сиділа на узбіччі. ОСОБА_1 пояснив це тим, що собака отримала травму у вигляді атаксії задніх кінцівок, тобто не могла спиратись на такі і ходити, тому і перебувала в положенні, схожому на позу сидіння.
Такі зауваження підтверджують пояснення ОСОБА_2 щодо того, що зупинившись, він побачив собаку без ушкоджень, тому поїхав додому.
Водночас, суд враховує, що приблизно через годину після пригоди, після дзвінка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 приїхав на місце, де сталася пригода та допомагав шукати тварину.
Матеріали справи також не містять доказів наявності характерних пошкоджень транспортного засобу, інших обставин ДТП та фотофіксації.
Таким чином, апеляційному суду не представлено сукупності належних та допустимих доказів, які б свідчили, про наявність прямого чи непрямого умислу у ОСОБА_2 на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння.
Апеляційний суд, враховуючи фактичні обставини провадження, повторно дослідивши наявні в матеріалах провадження належні та допустимі докази, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515041 від 16.11.2025 та сукупність досліджених судом доказів, не містить достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчать про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Отже, враховуючи, що згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, у зв`язку з чим Брусилівський районний суд Житомирської області вірно прийшов до висновку про те, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Водночас, питання цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану майну при керуванні транспортним засобом може бути вирішене в порядку розгляду цивільного спору. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 02 січня 2026 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя	П. Миколайчук