ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12075/25 Суддя (судді) першої інстанції: Марія ДУБІНА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Попової О.Г., суддів Оксененка О.М. та Чуприни О.В., перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 295, 296 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прилуцької міської ради Чернігівської області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області (далі Прилуцька міськрада) від 17.09.2025 № 38 «Про вирішення питань землекористування» в частині пункту 29 вказаного рішення щодо відмови йому у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1376 кв.м для обслуговування будівель станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі);
- зобов`язати Прилуцьку міську раду на найближчому сесійному засіданні повторно розглянути питання надання йому дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1376 кв.м для обслуговування будівель станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювана відмова у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки унеможливлює її поділ та формування двох окремих земельних ділянок під двома окремими об`єктами нерухомого майна (нежитловою будівлею під літ. Б-1 та літ. В-1), які йому належать на праві власності, що створює перепони у реалізації права розпорядження такими будівлями окремо одна від одної. Підставою відмови було зазначено що відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право на поділ земельної ділянки має власник або орендар, проте за твердження позивача, зазначена норма не містить таких положень, а Прилуцька міська рада і є власником вказаної земельної ділянки.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача судові витрати. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що посилання у оскаржуваному рішенні Прилуцької міської ради Чернігівської області на ст.79-1 Земельного кодексу України є неправомірними, так як зазначена норма не містить норм що право на поділ земельної ділянки має власник або орендар, а власником вказаної земельної ділянки є Прилуцька міська рада. Також зазначає, що відповідачем було направлено відзив на позовні вимоги лише суду, що порушило його процесуальні права.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що при зверненні до міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу раніше сформованої земельної ділянки для обслуговування будівель станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 , заявником право оренди не було оформлено, тому, в силу положень ст.79-1 Земельного кодексу України, у нього не виникло право на розподіл такої земельної ділянки. Крім того, зазначено, що відзив направлявся позивачу на його електронну адресу, а тому права ОСОБА_1 не були порушені.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 та від 17.02.2026 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить станція технічного обслуговування до складу якої входять як окремі об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля під літ. Б-1, загальною площею 385.2 кв.м та нежитлова будівля під літ. В-1, загальною площею 109,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначені об`єкти нерухомого майна розміщені на земельній ділянці площею 1376 кв.м, кадастровий номер: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Земельна ділянка перебуває у комунальній власності Прилуцької міської територіальної громади.
Земельна ділянка площею 1376 кв.м з кадастровим номером 7410700000:02:005:0015 для обслуговування нежитлової будівлі станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_3 , перебувала в оренді на підставі договору оренди, укладеного між позивачем і Прилуцькою міською радою від 14.11.2014 терміном на 5 років. 
Прилуцькою міськрадою 09.04.2025 прийнято рішення №26 «Про вирішення питань землекористування», за змістом підпункту 10.14 пункту 10 якого вирішила укласти договір оренди земельної ділянки терміном на 5 років з ОСОБА_1 площею 1376 кв.м для обслуговування будівель станції технічного обслуговування по адресі: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) і зобов`язано орендаря оформити договір оренди земельної ділянки з міською радою у термін 45 днів з дня ухвалення рішення та провести державну реєстрацію права оренди.
У вказаний термін ОСОБА_1 не оформив право оренди зазначеної земельної ділянки. 
25.06.2025 позивачу був направлений лист №02-09/4124 з проханням невідкладно оформити право оренди на земельну ділянку та провести реєстрацію договору оренди.
Позивач не оформив договір оренди, натомість звернувся до Прилуцької міськради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1376 кв.м для обслуговування нежитлової будівлі (станції технічного обслуговування) по адресі: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі). 
Рішенням від 17.09.2025 № 38 «Про вирішення питань землекористування» Прилуцька міськрада пунктом 29 вирішила відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1376 кв.м для обслуговування нежитлової будівлі (станції технічного обслуговування) по адресі: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), так як відповідно до статті 79-1 ЗК України право на поділ земельної ділянки має власник або орендар.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не завершив процедуру оформлення права користування на земельну ділянку з кадастровим номером 7410700000:02:005:0015, яку має намір поділити для подальшого відчуження однієї з новостворених частин, а тому у нього відсутні правові підстави для розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу такої земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Вирішуючи даний спір колегія суддів зазначає, що статтею 120 Земельного кодексу України визначено процедуру переходу права на земельну ділянку у разі набуття особою права власності, господарського відання, оперативного управління на об`єкт нерухомого майна (крім багатоквартирного будинку), об`єкт незавершеного будівництва, спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, що розміщені на ній.
Так, згідно із частиною одинадцятою статті 120 Земельного кодексу України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі: проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок.
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У заяві зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею(ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України).
Згідно із частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України "Про землеустрій" № 858.
Статтею 22 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що землеустрій здійснюється на підставі, в тому числі, рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.
Положеннями ст. 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).
Згідно з ч.1 ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно з ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється:
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;
- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;
- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;
- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
- за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.
Згідно з ч.4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач у поданому до відповідача клопотанні фактично просить надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та формування двох окремих земельних ділянок під двома окремими об`єктами нерухомого майна (нежитловою будівлею під літ. Б-1 та літ. В-1), які йому належать на праві власності, з метою подальшої реалізації права розпорядження такими будівлями окремо одна від одної. 
Колегія суддів зазначає, що, з огляду на вищезазначені норми, право на її поділ або об`єднання без зміни цільового призначення, що реалізовується за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, наділена лише особа, яка є власником або користувачем раніше сформованої земельної ділянки, що передбачено пунктом 6 статті 79-1 Земельного кодексу України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що він є власником чи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером 7410700000:02:005:0015, тобто не є суб`єктом звернення щодо поділу раніше сформованої земельної ділянки у відповідності до приписів законодавства, а тому підстав для звернення до Прилуцької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу такої земельної ділянки площею в нього не було, так як такого не передбачено законодавством.
Щодо зазначеного в апеляційній скарзі, що відповідачем не було направлено відзив на позовні вимоги з додатками позивачу, що порушило його процесуальні права, то згідно до матеріалів справи Прилуцькою міською радою відзив направлявся на електронну адресу ОСОБА_1 , яка вказана в його позовній заяві (а.с. 23) .
За таких обставин, з урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 17.09.2025 № 38 «Про вирішення питань землекористування» в частині пункту 29 щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 1376 кв.м для обслуговування будівель станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки: 7410700000:02:005:0015, цільове призначення: 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не належать до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, не підлягають стягненню і судові витрати. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11рудня 2025 року у справі № 620/12075/25лишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення .

Суддя-доповідач Попова О.Г.
Суддя Оксененко О.М.
Суддя Чуприна О.В.