Справа № 161/5341/26 
Провадження № 3/161/1752/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року  Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шепель Луцького району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

10.03.2026 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 207004 від 01.03.2026 року, ОСОБА_1 01.03.2026 року близько 10.30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував та насміхався, чим було завдано шкоди її психологічному здоров`ю.
Вказані дії ОСОБА_1 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 207005 від 01.03.2026 року слідує, що ОСОБА_1 01.03.2026 року близько 10.30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: ображав, принижував та насміхався, в присутності малолітньої дитини – ОСОБА_3 , 2013 р.н., внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілого.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 своювину в інкримінованих правопорушеннях не визнав, суду пояснив, що дії зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення він не вчиняв. Потерпіла ОСОБА_2 є його донькою, вони проживають в одній квартирі, у них існує спір щодо оплати комунальних послуг. Конфлікт, який мав місце 01.03.2026 року виник саме на цьому грунті. ОСОБА_2 систематично створює конфлікті ситуації, ображає його та дружину.
Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце огляду справи повідомлена належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходили.
Заслухавши пояснення особи, щодо якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Статтею 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у даному Законі.
Домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Із наведеного слідує, що обов`язковою ознакою психологічного насильства є дії кривдника, наслідком яких стали побоювання постраждалої особи за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів того, що конфлікт, який виник 01.03.2026 року близько 10.30, за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав ознаки домашнього насильства.
Так, судом в ході розгляду справи не отримано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що ОСОБА_1 вчинив такі дії, якими потерпілій  ОСОБА_2 та її малолітній дитині булозавдано емоційну невпевненість, завдано шкоди їх психічному здоров`ю, чи у них виникли побоювання за свою безпеку.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 01.03.2026 року між нею, її чоловіком ОСОБА_1 з одного боку, та їх донькою ОСОБА_2 з іншого боку, виникла суперечка з приводу того, що донька не оплачує свою частку за комунальні послуги. Донька категорично відмовилася сплачувати такі послуги, ображала її та ОСОБА_1 . Після цього їх онук ОСОБА_5 , за вказівкою своєї матері, викликав поліцію.
На переконання суду, події, які мали місце 01.03.2026 року близько 10.30, за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та його донькою ОСОБА_2 , є побутовим конфліктом через наявність у сторін стійких, довготривалих неприязних відносин, наявність спору щодо порядку користування квартирою за вищевказаною адресою.
Долучені до протоколів про адміністративне правопорушення та отримані в ході розгляду справи докази не спростовують зазначених вище висновків суду.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положення ч. 3 ст. 62 Конституції України регламентують, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом, яким було складено протоколи про адміністративні правопорушення та стороною потерпілої, не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що 01.03.2026 року ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю через відсутність в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючисьст. 173-2, п. 7 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП в зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області  С.М. Рудська