Справа №403/53/26 провадження № 2/403/272/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі по тексту рішення - ТОВ «Фінпром Маркет») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за двома кредитними договорами в загальному розмірі 35341 грн. 04 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 13 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №71895172 про надання коштів у кредит, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику у власність грошові кошти (кредит) у розмірі 15000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , строком на 23 дні зі сплатою процентів у розмірі 0,347% в день (фіксована процентна ставка) та комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2250,00 грн. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Зазначений договір позики був укладений шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором 20307, надісланого на вказану нею електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71895172 від 13 червня 2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи - ТОВ «Европейська платіжна система». Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року сторони кредитора у договорі позики з ТОВ «1 БАНК» на ТОВ «Фінпром Маркет», позивач прохав стягнути із відповідача на його користь заборгованість за основною сумою боргу 6088 грн. 16 коп., заборгованість за процентами - 389 грн. 54 коп. та за процентами, нарахованими за понадстрокове користування, - 7485 грн. 49 коп., а всього 13963 грн. 19 коп..
Крім того, 25 червня 2025 року між ТОВ «1 БАНК», як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №8334344, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 5700,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , строком на 360 днів (з 25 червня 2025 року по 19 червня 2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 0,95% в день (фіксована процентна ставка), які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісії за надання кредиту у розмірі 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 983,25 грн.. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 285,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Зазначений договір позики був укладений шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором 105630, надісланого на вказану ним електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8334344 від 25 червня 2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5700,00 грн. шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи - ТОВ «Европейська платіжна система». Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року сторони кредитора у договорі позики з ТОВ «1 БАНК» на ТОВ «Фінпром Маркет», позивач прохав стягнути із відповідача на його користь заборгованість за основною сумою боргу 5700 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 4277 грн. 85 коп. та за пенею/неустойкою - 11400 грн. 00, а всього 21377 грн. 85 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі понесені судові витрати, в тому числі і сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн..
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «Фінпром Маркет» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник ТОВ «Фінпром Маркет» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви та поданого до суду клопотання від 23 лютого 2026 року, прохав проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду та постановлення заочного рішення у даній цивільній справі (а.с.4 зворот, 94). 
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 , в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.81-82).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 24 березня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Щодо договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71895172.
13 червня 2025 року між ТОВ «1 БАНК», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71895172 (далі - Договір, договір позики), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором 20307, надісланим їй Товариством електронним повідомленням (пункти 5.6, 5.9 Договору) (а.с.8). 
Згідно з пунктами 2.1, 2.2.1 укладеного Договору «1 БАНК» зобов`язується надати відповідачу у власність грошові кошти (кредит) в сумі 15000,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту.
За змістом пунктів 2.2.2., 2.2.3 та 2.2.4 Договору строк кредитування/договору складає 23 дні; процентна ставка за день користування кредитом становить 0,347% та є фіксованою; денна процентна ставка становить 0,999% в день; комісія за надання кредиту становить 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2250,00 грн.; датою повернення кредиту (останній день) є 05 липня 2025 року; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом - 4,00% (в день).
Сторонами Договору також було погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (пункт 6.1 Договору). 
Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п.2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (пункт 10.7.1 Договору).
13 червня 2025 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 15000 грн. 00 коп. на електронний платіжний засіб відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту згідно п.2.2.1 Договору та номеру її електронного платіжного засобу, зазначеному в розділі 12 Договору (а.с.12 зворот, 16, 17).
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) було укладено договір факторингу №16/10/25, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги є невід'ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги (пункти 1.1 та 2.1.3) (а.с.37-40).
Судом встановлено, що Реєстр прав вимоги №16/10/25-02 був підписаний сторонами договору факторингу та скріплений їх печатками 16 жовтня 2025 року (а.с.42-44).
Як вбачається із Реєстру прав вимоги №16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року, ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №71895172 на загальну суму заборгованості 13963,19 грн., з яких сума заборгованості за тілом складає 6088,16 грн., заборгованості по процентам за користування - 389,54 грн., заборгованості по процентам за понадстрокове користування - 7485,49 грн. (а.с.43).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №71895172 від 13 червня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 13 червня 2025 року по 16 січня 2026 року складає: тіло кредиту - 6088 грн. 16 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 389 грн. 54 коп. та за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування - 7485,49 грн., тобто за період перебування права вимоги за цим договором у ТОВ «Фінпром Маркет» позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, а прохав стягнути із відповідача лише ту заборгованість за договором позики, яка була нарахована первісним кредитором (а.с.18-21).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 13 червня 2025 року договору надання коштів у кредит та отримання за ним грошових коштів (кредиту) у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

Щодо договору кредитної лінії (надійний) №8334344. 
25 червня 2025 року між ТОВ «1 БАНК», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії (надійний) №8334344 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором 105630, надісланим йому Товариством електронним повідомленням (пункти 5.6, 5.9 Договору) (а.с.24 зворот). 
Згідно з пунктами 2.1, 2.2.1 укладеного Договору «1 БАНК» зобов`язується надати відповідачу у власність грошові кошти (кредит) в сумі 5700,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору.
За змістом пунктів 2.2.2., 2.2.3 та 2.2.4 Договору строк кредитування/договору складає 360 днів; процентна ставка за день користування кредитом становить 0,95% та є фіксованою; комісія за надання кредиту становить 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 983,25 грн.; датою повернення кредиту (останній день) є 19 червня 2026 року; неустойка - 285,00 грн. (в день).
Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (пункт 6.1 Договору). 
Згідно з п.1.20 Договору неустойка - грошові кошти, що встановлені Договором у фіксованій грошовій сумі та нараховуються у випадку порушення Позичальником зобов`язань за Договором. Неустойка нараховується щоденно, починаючи з першого дня порушення позичальником зобов`язань за договором (з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством).
Відповідно до п.6.13 Договору у разі прострочення позичальником сплати першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (що включають в себе нараховану комісію за надання кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або сплати суми кредиту) на шістдесят другий календарний день, кредитодавець має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення заборгованості.
25 червня 2025 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 5700 грн. 00 коп. на електронний платіжний засіб відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 , що відповідає сумі кредиту згідно п.2.2.1 Договору та номеру її електронного платіжного засобу, зазначеному в розділі 11 Договору (а.с.29, 31, 32).
14 вересня 2025 року, у зв`язку з затримкою сплати ОСОБА_1 заборгованості за Договором №8334344 від 25 червня 2025 року на понад два календарних місяці, ТОВ «1 БАНК» (далі - Кредитодавець), звернулось до останньої з вимогою повернення кредиту (а.с.48).
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) було укладено договір факторингу №16/10/25, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимоги є невід'ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги (пункти 1.1 та 2.1.3) (а.с.37-40).
Судом встановлено, що Реєстр прав вимоги №16/10/25-01 був підписаний сторонами договору факторингу та скріплений їх печатками 16 жовтня 2025 року (а.с.45-47).
Як вбачається із Реєстру прав вимоги №16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року, ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №8334344 на загальну суму заборгованості 21377,85 грн., з яких сума заборгованості за тілом складає 5700,00 грн., заборгованості по процентам за користування - 4277,85 грн., заборгованості за пенею - 11400,00 грн. (а.с.46).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №8334344 від 25 червня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 25 червня 2025 року по 16 січня 2026 року складає: тіло кредиту - 5700 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування - 4277 грн. 85 коп. та за неустойкою - 11400 грн. 00 коп., тобто за період перебування права вимоги за цим договором у ТОВ «Фінпром Маркет» позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, а прохав стягнути із відповідача лише ту заборгованість за договором позики, яка була нарахована первісним кредитором (а.с.33-35).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 25 червня 2025 року договору кредитної лінії (надійний) №8334344 та отримання за ним грошових коштів (кредиту) у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.  Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19).          Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71895172 від 13 червня 2025 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 після її ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця ТОВ «1 БАНК» за допомогою одноразового ідентифікатора: 20307, надісланого на вказану відповідачем електронну пошту (пункт 12 договору), що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. 
Судом також встановлено, що договір кредитної лінії (надійний) №8334344 від 25 червня 2025 року був підписаний відповідачем по справі ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора: 105630, надісланого ТОВ «1 БАНК» на вказану відповідачем електронну пошту (пункт 11 договору), що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора, в тому числі і у виді електронного повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Фінпром Маркет» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронних підписів договору №76652818 за допомогою одноразового ідентифікатора 20307 та договору №8334344 за допомогою одноразового ідентифікатора 105630 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення договорів) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору надання коштів у кредит (з комісією за наданням кредиту) №71895172 від 13 червня 2025 року, остання отримала від ТОВ «1 БАНК» в якості кредиту грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп., однак своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щоденних процентів за користування ним не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 16 січня 2026 року в неї виникла заборгованість у загальному розмірі 13963 грн. 19 коп., з яких: тіло кредиту - 6088 грн. 16 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 389 грн. 54 коп. та за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування - 7485,49 грн..
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №71895172 від 13 червня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 13 червня 2025 року по 16 січня 2026 року складає: тіло кредиту - 6088 грн. 16 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 389 грн. 54 коп. та за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування - 7485,49 грн..
Наведений розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі і щодо: 1) нарахування процентів в межах строку кредитування за користування кредитом, що становить з 13 червня по 21 червня 2025 року (всього 9 днів) в сумі 468,45 грн. (52,05 грн. х 9 днів, де 52,05 грн. це 0,347% від 15000, грн.), та за інші 14 днів - по 27,82 грн., з урахуванням здійснених відповідачем проплати в сумі 9700,00 грн. на погашення заборгованості за комісією, процентами та тілом кредиту, що відповідає п.2.2.3 Договору; 2) нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом з 07 липня 2025 року по 03 серпня 2025 року за процентною ставкою 4,00% в день, що становить з 06 по 10 липня 2026 року - 320,74 грн. (4.00% від 8018,45 грн.), 11 липня 2025 року - 280,69 (4,00% від 7017,28 грн.) з урахуванням здійснення відповідачем проплати в сумі 1001,17 грн., та за інші 23 дні - по 243,53 грн. (4,00% від 6088,16 грн.) з урахуванням здійсненої відповідачем проплати в сумі 929,12 грн.; 3) загальна сума процентів за понадстрокове користування кредитом 7485,58 грн. (1603,70 грн. (5 днів х 320,74 грн.) + 280,69 грн. + 5601,19 грн. (23 дні х 243,53 грн.); 4) комісія в сумі 2250,00 грн., що становить 15% від суми кредиту 15000,00 грн. та відповідає п.2.2.4 Договору.
Відповідно до правового висновку, сформульованого в наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Сторонами Договору також було погоджено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п.2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (пункт 10.7.1 Договору).
З урахуванням наведеного судом встановлено, що пунктом 10.7.1 «Відповідальність сторін, порядок вирішення спорів» договору передбачено право позикодавця нараховувати проценти поза межами строку позики в розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту, тобто як міру відповідальності, за порушення договірного зобов`язання, а тому нарахування позикодавцем ТОВ «1 БАНК» процентів поза межами строку позики не суперечить нормам чинного законодавства та є правомірним.
Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснювала часткове виконання умов договору №71895172 шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом (зокрема, 13.06.2025 - 1200,00 грн., 16.06.2025 - 500,00 грн., 21.06.2025 - 8000,00 грн., 10.07.2025 - 1001,17 грн., 11.07.2025 - 929, 12 грн.; договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог.
Крім того, судом встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем ОСОБА_1 договору кредитної лінії (надійний) №8334344 від 25 червня 2025 року, остання отримала від ТОВ «1 БАНК» в якості кредиту грошові кошти в сумі 5700 грн. 00 коп., однак своїх зобов'язань за вказаним договором щодо повернення кредиту та сплати щоденних процентів за користування ним не виконувала належним чином, внаслідок чого станом на 16 січня 2026 року в неї виникла заборгованість у загальному розмірі 21377 грн. 85 коп., з яких: тіло кредиту - 5700 грн. 00 коп., за нарахованими та несплаченими процентами - 4277 грн. 85 коп. та за нарахованою та несплаченою пенею - 11400,00 грн..
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії (надійний) №8334344 від 25 червня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача за період з 25 червня 2025 року по 16 жовтня 2025 року складає: тіло кредиту - 5700 грн. 00 коп., за відсотками - 4386 грн. 15 коп. та за неустойкою - 11400 грн. 00 коп..
Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснила часткове виконання умов договору №8334344 шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом 26.06.2025 - 1091,55 грн., договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог.
Наведений позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам договору №8334344 щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі і щодо нарахування процентів в сумі по 54,15 грн. за процентною ставкою 0,95% в день згідно з п.2.2.8 Договору (0,95% від 5700,00 грн. = 54,15 грн.).
Згідно з п.1.20 Договору неустойка - грошові кошти, що встановлені Договором у фіксованій грошовій сумі та нараховуються у випадку порушення Позичальником зобов`язань за Договором. Неустойка нараховується щоденно, починаючи з першого дня порушення позичальником зобов`язань за договором (з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством).
Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №8334344 від 25 червня 2025 року, сума пені складає 11400,00 грн..
Разом з тим, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час.
Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).
Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі договору кредитної лінії (надійний) №8334344 - 25 червня 2025 року, тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач ОСОБА_1 звільняється від сплати неустойки за даним договором, а нарахована позикодавцем неустойка (пеня), що передбачена відповідним договором, підлягає списанню кредитодавцем.
Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача неустойки (пені) в сумі 11400,00 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «Фінпром Маркет» в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору надання коштів у кредит №71895172 від 13 червня 2025 року та договору №8334344 кредитної лінії (надійний) від 25 червня 2025 року, укладених між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 , а також договору факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінпром Маркет».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги заборгованості за договору надання коштів у кредит №71895172 від 13 червня 2025 року та договору №8334344 кредитної лінії (надійний) від 25 червня 2025 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цих договорів розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов'язань за договором надання коштів у кредит №71895172 від 13 червня 2025 щодо повернення суми кредиту та інших передбачених ним платежів (зокрема, процентів) у розмірах та строки, передбачені цим договором, а також за договором кредитної лінії (надійний) №8334344 від 25 червня 2025 року щодо повернення суми кредиту та процентів за користування ним, право грошової вимоги за якими у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, та приходить до висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за вказаними вище договорами в загальному розмірі 23941 грн. 04 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Фінпром Маркет» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1803 грн. 59 коп. (2662 грн. 40 коп. (100%) - 858 грн. 81 коп. (32,257115%), при цьому 32,257115% = 11400 грн. 00 коп. (сума пені (неустойки), у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.       Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.. 
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет», як клієнтом, та адвокатом Ткаченко Ю.О., п.4.1 якого передбачена сплата адвокату винагороди за надання правничої допомоги у виді: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності необхідних документів/доказів у клієнта адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500,00 грн. за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа); підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі - 4000,00 грн. за одну справу (спрощене позовне провадження/малозначна справа) (а.с.53-55); 2) витягу з Акту №8ФП від 29 жовтня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, з якого вбачається загальний перелік та вартість наданих адвокатом послуг стосовно боржника ОСОБА_1 , які є ідентичними тим, що визначені в п.4.1 договору про надання правничої допомоги (а.с.58); 3) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до договору №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, згідно якого адвокат Ткаченко Ю.О. прийняла на себе зобов`язання надати правничу допомогу щодо справи Кобзар З.І. у формі складання позовної заяви, представництво в суді (а.с.59-61); 4) ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» адвокатом Ткаченко Ю.О. (серія АХ №1287257) від 03 вересня 2025 року) (а.с.63); 5) свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. (а.с.64); 6) платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 10 листопада 2025 року щодо здійснення ТОВ «Фінпром Маркет» оплати згідно акту №8ФП приймання наданої правничої допомоги від 29 жовтня 2025 року за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року без ПДВ (а.с.62).
В судове засідання представник позивача не з`явилась. Розгляд цивільної справи прохала здійснити за відсутності представника позивача. 
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача Кобзар З.І. щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача розміру заявленого адвокатом Ткаченко Ю.О. витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.    
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.       
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.  У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.  
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.            
Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України»(пункти 24-26), від 23січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим.   У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).
Зі змісту договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року та витягу з Акту №8ФП від 29 жовтня 2025 року приймання-передачі правничої допомоги за цим договором вбачається визначення адвокатом Ткаченко Ю.О. вартості наданих нею послуг за: 1) вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності необхідних документів/доказів у клієнта адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - 500,00 грн. за одну справу; 2) підготовка/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі - 4000,00 грн. за одну справу.
З огляду на викладене, враховуючи включення до розміру витрат ТОВ «Фінпром Маркет» за надання правничої допомоги вартості підготовки (складання) адвокатом Ткаченко Ю.О. позовної заяви в сумі 4000,00 грн., яка охоплює дії адвоката щодо ознайомлення зі змістом документів, на яких грунтуються позовні вимоги, та їх аналіз, одночасне включення до розміру витрат позивача на правничу допомогу вартості послуг адвоката за вивчення документів/доказів, їх аналіз, визначення правової позиції, аналіз судової практики, суд вважає необгрунтованим та таким, що не відповідає критерію необхідності, а тому з урахуванням відсутності будь-яких доказів на підтвердження самостійного збирання адвокатом необхідних документів, виключає вартість таких послуг в сумі 500,00 грн. із визначеної представником позивача суми витрат на правничу допомогу.
Крім того, за змістом п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання на норми чинного законодавства та усталену практику суду касаційної інстанції, що не потребувало від представника позивача проведення їх порівняльного аналізу та витрачання у зв`язку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Фінпром Маркет», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову; обсяг як юридичної, так і технічної роботи (зокрема, складання та подання позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд») адвоката Ткаченко Ю.О. не можна вважати значним, суд приходить до висновку про визначення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., що на думку суду в повній мірі відповідатиме принципам співмірності та розумності судових витрат, ціні позову, характеру спірних правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складності справи та реальності та необхідності наданих адвокатських послуг. 
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного адвокатом Ткаченко О.Ю. розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Фінпром Маркет» з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2709 грн. 72 коп. (67,742885% від 4000,00 грн., де 67,742885% - відсоток, що відповідає розміру задоволених судом позовних вимог).   
Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість: 
1) за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71895172 від 13 червня 2025 року в загальній сумі 13963 грн. 19 коп. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні дев`ятнадцять копійок); 
2) за договором кредитної лінії (надійний) №8334344 від 25 червня 2025 року в загальній сумі 9977 грн. 85 коп. (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень вісімдесят п`ять копійок). 
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1803 грн. 59 коп. (одна тисяча вісімсот три гривні п`ятдесят дев`ять копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2709 грн. 72 коп. (дві тисячі сімсот дев`ять гривень сімдесят дві копійки).
Повне ім`я та найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», адреса місцезнаходження: вул.Садова, буд.№31/33 м.Ірпінь Київська область, поштовий індекс 08205,ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43311346. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 30 березня 2026 року.

Суддя С.Ю.Атаманова