П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5596/25	

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,
повний текст судового рішення
складено 12.05.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Лук`янчук О.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №420/5596/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення
У С Т А Н О В И В:
21.02.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA500580/2025/000036/1, №UA500580/2025/000037/1;
- визнати противоправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500580/2025/000067, №UA500580/2025/000068 від 10.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з метою визначення митної вартості товару за першим методом декларантом до митного органу надано повний пакет документів, перелік яких наведено у статті 53 Митного кодексу України. Такі документи не містять розбіжностей, а тому в митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів. Однак, контролюючим органом прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA500580/2025/000036/1, №UA500580/2025/000037/1 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500580/2025/000067, №UA500580/2025/000068 від 10.02.2025.
Відповідач із позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що в документах, які подано декларантом до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, надані ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Натомість, декларантом виявлених розбіжностей усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №420/5596/25 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» задоволено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що декларантом подано усі документи, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість товару за першим методом. Такі документи підтверджують числове значення митної вартості та не містять розбіжностей. Також, окружним адміністративним судом зазначено, що неведені суб`єктом владних повноважень в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA500580/2025/000036/1, №UA500580/2025/000037/1 обґрунтування спростовуються поданими декларантом до митного органу документами.
Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції митним органом подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги Одеською митницею зазначає, що в документах, які подано декларантом до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, надані ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Натомість, декларантом виявлених розбіжностей усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом.
Згідно із поданим позивачем до суду апеляційної інстанції відзивом на апеляційну скаргу, рішення від 12.05.2025 у справі №420/5596/25 Одеським окружним адміністративним судом прийнято із повним дотриманням норм матеріального та процесуального права. При цьому, на думку ТОВ “ВИЛАЙН ГРУП”, наведені в апеляційній скарзі доводи митного органу не спростовують висновків суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що між компанією Cypap Papier Handles GmbH (продавець) та ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» (покупець) 29.10.2018 укладено контракт №291018, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й сплатити за папір (чисто-целюлозний папір для офісного друку) і паперову продукцію.
На виконання умов вищевказаного контракту від 29.10.2018 №291018 компанією Cypap Papier Handles GmbH (продавець) на адресу ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» поставлено наступний товар, а саме: 
- папір офісний для писання та друку у аркушах розміром 297х210мм (формат А4), в пачках по 500 арк., без вмісту волокон отриманих механічним способом або хіміко-механічним способом, одношаровий, без водяних знаків, без тиснення та без малюнків: А4 EKON – NO GSM ON THE WRAPPER 75 GSM CUTSIZE FORMAT 210x297мм – 72,411т. (упаковано по 5 пачок у коробі, всього 30960 пачок у 6192 карт. коробах). Країна виробництва: ID, Виробник: APRIL;
- папір офісний для писання та друку у аркушах розміром 297х210мм (формат А4), в пачках по 500 арк., без вмісту волокон отриманих механічним способом або хіміко-механічним способом, одношаровий, без водяних знаків, без тиснення та без малюнків: А4 EXCELENT COPY 80 GSM CUTSIZE FORMAT 210x297мм – 47,9т. (упаковано по 5 пачок у коробі, всього 19200 пачок у 3840 карт. коробах); А4 EKON 80 GSM CUTSIZE FORMAT 210x297мм – 47,9т. (упаковано по 5 пачок у коробі, всього 19200 пачок у 3840 карт. коробах); А4 BMO 80 GSM CUTSIZE FORMAT 210x297мм – 23,95т. (упаковано по 5 пачок у коробі, всього 9600 пачок у 1920 карт. коробах). Країна виробництва: ID, Виробник: APRIL.
З метою здійснення митного оформлення товарів, уповноваженою особою ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» до Одеської митниці подано митні декларації №25UA500580001048U3, від 10.02.2025, №25UA500580000999U7, від 08.02.2025 у яких митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA500580001048U3 митної вартості товару та обраного методу її визначення уповноваженою особою ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) від 26.11.2024; рахунок-проформу (Proforma invoice) №665052-714597 від 15.10.2024; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) №VC 665052-68155 від 26.11.2024; коносамент (Bill of lading) № MEDUUD281793 від 18.12.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 175 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 385 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 501 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 513 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 607 від 04.02.2025; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 0188731/ER/GSP-EU/2024 від 19.12.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 21.01.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 16.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-2 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-3 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-5 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-7 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-8 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість страхування № 01/2025 від 07.01.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 26.11.2024; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Бюлетень АУП УкрПапір січень 2025 року) від 03.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 291018 від 29.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 28.05.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 14.01.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 31.12.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 6 від 30.08.2024; доповнення до внутрішнього договору (контракту) № 1 від 31.12.2024; договір про надання послуг митного брокера № 1/03/24 від 01.03.2024; договір (контракт) про перевезення № 130623 від 13.06.2023; інші некласифіковані документи (лист CYPAP PAPIER HANDELS GMBH) від 26.11.2024; інші некласифіковані документи (сертифікат аналізу) від 03.12.2024; копію митної декларації країни відправлення № OD4K913334F від 18.11.2024.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA500580000999U7 митної вартості товару та обраного методу її визначення уповноваженою особою ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) від 26.11.2024; рахунок-проформу (Proforma invoice) № 665052-714597 від 15.10.2024; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) № VC 665052-68155 від 26.11.2024; коносамент (Bill of lading) № MEDUUD281793 від 18.12.2024; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 207 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 260 від 04.02.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 385 від 04.02.2025; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 0188731/ER/GSP-EU/2024 від 19.12.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 21.01.2025; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 16.10.2024; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-1 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-4 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 04/02/25-6 від 04.02.2025; документ, що підтверджує вартість страхування № 01/2025 від 07.01.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 26.11.2024; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Бюлетень АУП УкрПапір січень 2025 року) від 03.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 291018 від 29.10.2018; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 28.05.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 14.01.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3 від 31.12.2021; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 6 від 30.08.2024; доповнення до внутрішнього договору (контракту) № 1 від 31.12.2024; договір про надання послуг митного брокера № 1/03/24 від 01.03.2024; договір (контракт) про перевезення № 130623 від 13.06.2023; інші некласифіковані документи (лист CYPAP PAPIER HANDELS GMBH) від 26.11.2024; інші некласифіковані документи (Сертифікат аналізу) від 03.12.2024; копію митної декларації країни відправлення № OD4K913334F від 18.11.2024.
Під час перевірки документів, які подано декларантом на підтвердження митної вартості товару, фахівцями контролюючого органу установлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: 
1) в рахунку-проформі від 15.10.2024 № 665052-714597 на умовах поставки CIF Constanta зазначено вартість 820 EUR за тону, але згідно наявній в базі даних інформації ціна в жовтні становила 880-900 EUR за тону на умовах FCA склад продавця; 
2) яким чином здійснювалось страхування вантажу, якщо коносамент № MEDUUD281793 видано 18.12.2024, а страховий поліс № 01/2025 лише 07.01.2025; 
3) згідно п. 2 умов контракту від 29.10.2018 № 291018 у разі зміни ціни на товар Продавець повинен сповістити Покупця в письмовій формі за 30 діб до набуття чинності нових цін по електронній пошті, але підтверджуючих документів щодо виконання вищевказаних умов контракту не надано; 
4) договір про надання транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2023 № 130623 зазначений в гр.44 МД, але фактично документ не міститься в МД, що унеможливлює перевірку дії умов договору; 
5) рахунки на оплату транспортних витрат виставлені експедитором ТОВ «Посейдон Групп» від 04.02.2025 №04/02/25-1, 04/02/25-4, 04/02/25-6, але відповідно до наданих CMR перевезення здійснювалось із залученням 3 осіб, підтверджуючі документи щодо залучення інших перевізників відсутні; 
6) в наданому сертифікаті про походження від 19.12.2024 № 0188731/ER/GSP-EU/2024, а саме графа 10 сертифіката містить відомості стосовно рахунка-фактури від 09.11.2024 № 5170084390, який відсутній в МД поданій до митного оформлення; 
7) відповідно до пункту 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металах. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України. В документі код 3001 від 16.10.2024 SWIFT зазначено проформу інвойс від 15.10.2024 № 665052-714597, але в аналогічному документі від 21.01.2025 SWIFT вже посилання на інший документ, а саме інвойс від 26.11.2024 № VC 665052-68155; 
8) копії наданих платіжних інструкцій від 16.10.2024 та від 21.01.2025 SWIFT не є документом, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216; не підтверджує факт переказу коштів на рахунок продавця, оскільки банківські реквізити відправника не відповідають реквізитам, зазначеним у контракті від 29.10.2018 № 291018; 
9) в документі код 9610 від 18.11.2024 № OD4K913334F вказаний інший інвойс № 9631001477 та коносамент № MSDU10942445704 ніж ті, що зазначені в ЕМД; 
10) згідно загальносвітової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставок, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосується умов продажу товарів. Наданий до митного оформлення прайс-лист виробника товарів від 26.11.2024, адресований ТОВ "ВИЛАЙН ГРУП", тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.
У зв`язку із встановленням митним органом означених розбіжностей, останнім на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, зокрема: 1) документи, що містять відомості про вартість витрат на перевезення оцінюваних товарів; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається.
Колегією суддів установлено, що 10.02.2025 декларант повідомив митний орган про надання вичерпного переліку наявних у нього документів для визначення митної вартості товарів за ціною договору (першим методом). 
За результатом розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у митних деклараціях товару Одеською митницею прийнято оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA500580/2025/000036/1, №UA500580/2025/000037/1, а також сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500580/2025/000067, №UA500580/2025/000068 від 10.02.2025.
Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митних деклараціях митної вартості товару позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.
Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).
Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, саме, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Так, за наслідком дослідження документів, які ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» подано до митного органу з метою визначення митної вартості товару за першим методом, колегією суддів установлено, що вони ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні відомості, що піддавались обчисленню, а також обґрунтовують митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність наведених суб`єктом владних повноважень в оскаржуваних індивідуальних актах обґрунтувань стосовно неможливості визначення митної вартості товару за заявленим ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» у митних деклараціях методом, з огляду на таке. 
Згідно із пунктом 2 контракту № 291018 від 29.10.2018 товар і ціна вказуються в підтвердження замовлень та інвойсах до контракту. Ціна за товар встановлена за теоретичну вагу нетто, за базу виставлення інвойсу приймається теоретична вага.
Колегією суддів з`ясовано, що в рахунку-проформі від 15.10.2024 №665052-714597 зазначено вартість 820 EUR за тону. Вказана вартість також відображена в комерційному інвойсі від 26.11.2024 та прайс-листі, які декларантом подавались до митного оформлення.
Тобто, зазначення ціни 820 EUR за тону на умовах поставки CIF Constanta відповідає умовам контракту № 291018 від 29.10.2018. 
Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між компанією Cypap Papier Handles GmbH (продавець) та ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» (покупець) погоджувалась інша ціна, в тому числі 880-900 EUR за тону на умовах FCA склад продавця, як зазначена в базі даних митного органу, суб`єктом владних повноважень не надано. 
Відповідно до абз.13 ст. 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" зовнішньоекономічний договір (контракт) домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, наявність в базі даних митного органу інформації про ціну товару в жовтні 880-900 EUR за тону на умовах FCA склад продавця не є беззаперечною підставою для коригування митної вартості товару.
Крім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови та порядок узгодженості сторонами контракту поставки товару, в тому числі, узгодження ціни в разі її зміни, не підлягають дослідженню під час здійснення контролю за митною вартістю. Тобто, зауваження митного органу про те, що до митного оформлення не надано документів щодо виконання сторонами п. 2 умов контракту від 29.10.2018 № 291018 є безпідставними.
Відповідно до Розділу CIF міжнародних умов Інкотермс 2010 «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.
Верховний Суд в постанові від 19.08.2019 по справі №804/8328/14 зазначив, що за офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміну CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.
Таким чином, поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на страхування (з мінімальним покриттям), які впливають на митну вартість товару, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 826/6346/16, від 14.08.2018 по справі № 812/1617/1.
Тобто, оскільки обов`язок страхування товару за умовами поставки був покладений на продавця компанію Cypap Papier Handles GmbH (продавець), то позивач ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» не ніс будь-якого обов`язку щодо оформлення страхового полісу та не несе відповідальності за його оформлення експортером.
Посилання відповідача, як на підставу для коригування митної вартості, на те, що коносамент № MEDUUD281793 видано 18.12.2024, а страховий поліс №01/2025 лише 07.01.2025 не є юридично спроможними, оскільки вказані обставини не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів, яка підтверджується також й іншими поданими документами. Такі відомості не спростовують задекларованої митної вартості товару з врахуванням поданих позивачем документів. 
Згідно договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2023 № 130623 експедитор (ТОВ «Посейдон Групп») зобов`язується за плату і за рахунок замовника (ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП») надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів замовника, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
Відповідно до р. 2 договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2023 № 130623 експедитор має право укладати від свого імені договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями / її агентами, експедиторськими та іншими орагнізаціями, які єрезидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за договором; залучати від свого імені до виконання обов`язків за договором інші організації та особи. 
Отже, залучення ТОВ «Посейдон Групп» до перевезення третіх осіб прямо передбачене умовами договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 13.06.2023 № 130623, а тому не надання підтверджуючих документи щодо залучення інших перевізників, зазначених у не слугує підставою для коригування митної вартості товару.
Верховний Суд в постанові від 31.05.2019 по справі №804/16553/14 (№К/9901/5149/18) вказав, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а відтак довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення надавались довідки про транспортні витрати, видані ТОВ «Посейдон Групп», а тому митний орган мав можливість встановити розмір понесених витрат на перевезення без додаткового витребування документів. Крім того, документи щодо залучення до перевезення інших перевізників стосуються господарської діяльності ТОВ «Посейдон Групп», а не позивача ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП».
Відхиляються твердження відповідача щодо сертифікату про походження від 19.12.2024 № 0188731/ER/GSP-EU/2024 та документу код 9610 від 18.11.2024 № OD4K913334F (митної декларації), оскільки згідно частиною 2 статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення та сертифікат про походження товару не є документами, які обов`язково подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Між тим, з матеріалів справи слідує та не спростовано скаржником, що в наданих до митного органу митних деклараціях міститься посилання на номер букінгу, а не на будь-які інші документи, які не надавались до митного оформлення.
Також, з матеріалів справи вбачається, що в контракті № 291018 від 29.10.2018 зазначено банківські реквізити сторін, зокрема, продавця Cypap Papier Handles GmbH (Unicredit Bank Austria AG, Vienna/ Austria, Swift: BKAUATWW, IBAN: AT45 1200 006 4830 3907, Account No 00648303907).
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про платіжні послуги" платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.
Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216, зокрема, пунктом 14 розділу 2 визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 №34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19.04.2016 № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні - зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) надавачу платіжних послуг платника й іншим надавачам платіжних послуг за перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або отримувача (BEN) або платника та отримувача (SHA), надається право надавачу платіжних послуг платника утримувати комісійну винагороду без платіжної інструкції платника; 10) призначення платежу; 11) код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника); 12) ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово “відмова”); 13) підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; 14) резидентність - зазначає платник - фізична особа свою та отримувача резидентність словами “резидент” чи “нерезидент” під час перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України. Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити. 
Як з`ясовано колегією суддів, платіжні інструкції SWIFT від 16.10.2024 та від 21.01.2025 містять зазначення сторін (Cypap Papier Handles GmbH, LLC VILAIN GROUP), їх адреси, а також посилання на контракт № 291018 від 29.10.2018. До того, у них зазначено SWIFT CODE, який відповідає коду, відображеному в контракті № 291018 від 29.10.2018, що дозволяє ідентифікувати приналежність оплати за товар, який розмитнювався. Інструкція SWIFT від 16.10.2024 містить посилання на інвойс від 15.10.2024 № 665052-714597, а від 21.01.2025 - на інвойс від 26.11.2024 № VC 665052-68155.
У той же час, як інвойс від 15.10.2024 № 665052-714597 (попередній), так і інвойс від 26.11.2024 № VC 665052-68155 надавались декларантом до митного оформлення.
Суд апеляційної інстанції вказує, що зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не вбачається, яким саме чином зазначення в платіжних інструкціях різних інвойсів вплинуло на достовірність задекларованої митної вартості.
У постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка), не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2023 по справі № 420/18880/21. 
У постанові від 11.06.2019 по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Отже, зазначені контролюючим органом припущення не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, відображених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Крім того, апеляційний адміністративний суд вказує, що прайс-лист не є обов`язковим документами, що передбачений частиною 2 статті 53 МК України, який має надати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, тобто не є обов`язковою складовою при встановленні його митної вартості, а певні недоліки такого документу не можуть вважатися перешкодою при наявності можливості встановлення митної вартості на підставі інших документів.
Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару.
Схожа правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020 по справі № 825/15796/16.
У постанові від 23.10.2020 по справі №810/690/17 Верховний Суд зазначив, що жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Наведена правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 01.03.2023 по справі № 420/18880/21.
З урахування установлених фактичних обставин справи апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що подані декларантом документи містять усі відомості, які підтверджують задекларовану ТОВ «ВИЛАЙН ГРУП» митну вартість товару.
Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, як і не доведено неможливості визначення митної вартості за першим методом (за ціною договору).
Між тим, колегія суддів уважає необґрунтованими доводи скаржника стосовно спрацювання системи управління ризиками, оскільки вказане є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Посилаючись на такі обставини контролюючий орган має довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; митну вартість за відповідною вантажною митною декларацією не було відкориговано; рішення про коригування (якщо воно приймалося) не оскаржено до суду та не скасовано судом. 
Тоді як, матеріали справи таких доказів не містять.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо протиправності та наявності законодавчо передбачених підстав для скасування спірних рішень Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.02.2025 №UA500580/2025/000036/1, №UA500580/2025/000037/1 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500580/2025/000067, №UA500580/2025/000068 від 10.02.2025.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів враховує, що Одеською митницею в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги у повному обсязі дублюють зміст відзиву на позовну заяву та не містять жодного аналізу обставин справи у системному зв`язку із положеннями чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства в контексті правильності висновків окружного адміністративного суду. 
Ініціювавши перегляд справи в апеляційному порядку суб`єктом владних повноважень не подано жодних доказів та не наведено аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано усіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 у справі №420/5596/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВИЛАЙН ГРУП» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.В. Лук`янчук   О.І. Шляхтицький