ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/4582/24 
Номер провадження 22-ц/818/362/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника позивача адвоката Іщенко К. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 22 травня 2025 року в складі судді Музиченко В.О. по справі № 641/4582/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова Ольга Геннадіївна про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова Ольга Геннадіївна про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.
Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Упродовж 2022-2024 років спадкова справа не заводилась. Вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 на території України, оскільки рідна сестра ОСОБА_2 є громадянкою рф та більше 15 років проживає на території рф. Інші спадкоємці відсутні.
04 червня 2024 року позивачка звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строк на подання заяви про прийняття спадщини.
До січня 2022 року померла ОСОБА_2 проживала за місцем відкриття спадщини. У січні 2022 року вона виїхала на кілька місяців до сестри ОСОБА_3 до с. Березівка Борисівського району Білгородської області. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла на території рф. У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією рф проти України у неї був втрачений будь-який зв`язок з матір`ю та рідною тіткою. 
Лише у квітні 2024 року ОСОБА_3 засобами інтернет зв`язку повідомила про смерть ОСОБА_2 у травні 2022 року. В подальшому у квітні 2024 року, через ОСОБА_4 , яка проживала у Канаді як вимушений переселенець, були відправлені документи, які підтверджували смерть ОСОБА_2 . Документи були передані особисто ОСОБА_4 , коли остання прибула до України.
Вказувала, що з часу отримання інформації про смерть тітки за межами України, нею у найкоротші строки вживалися всі заходи для отримання права на спадкування, а тому наявні підстави для захисту її спадкових прав, оскільки вона є спадкоємцем ОСОБА_2 та не усунута від спадкування.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.
22 січня 2025 року Харківською міською радою подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив позов залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів на підтвердження наведених нею обставин.
Засоби інтернет-зв`язку (месенджери, соціальні мережі) не припиняли свою роботу у зв`язку з широкомасштабною агресією проти України, вони функціонували у звичайному режимі та функціонують по теперішній час. Факт передачі документів про смерть тітки через подругу у 2024 році також не підтверджено належними доказами.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 22 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів неможливості отримання інформації про смерть спадкодавця та відповідних документів у встановлених законом строк. Оскільки ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, підстави для задоволення позову і визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відсутні. 
На вказане судове рішення 23 червня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Іщенко Каріна Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в рф, з якою з 01 квітня 2019 року припинено дію Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, у зв`язку з чим вона не могла надати нотаріусу оригінал свідоцтва про смерть тітки на підтвердження факту її смерті, що є дійсними фактичними обставинами та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини для осіб, спадкодавці яких померли в рф. 
ОСОБА_2 та її сестра ОСОБА_3 користувались звичайними кнопковими телефонами, не смартфонами. Також посилалась на воєнний стан, що унеможливлює надання доказів наявність/відсутність мобільного, сотового зв`язку з особами, які перебувають на території рф.
Факт передачі документів підтверджується копією конверта з поштовими марками з рф до Канади на ім`я ОСОБА_4 та копіями авіаквитків на літак з Канади до Польщі на ім`я ОСОБА_4 , а тому висновки суду про недоведеність зазначених обставин є необґрунтованими.
Також, Харківською міською радою подано відзив на позовну заяву з пропуском строку на його подання. 
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 16 липня 2024 року отримано Відповідачем у липні 2024 року, відзив подано лише 22 січня 2025 року. Посилання Відповідача на причини поважності пропуску процесуального строку як на введення воєнного стану на території України, та неодноразові масові ракетні удари по енергетичній інфраструктурі України не можуть бути прийняті до уваги та не є поважними для поновлення строку.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
Заслухавши суддю-доповідача, представник позивача адвокат Іщенко К. Ю., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бєлгродо російскьої федерації (а.с. 21).
Після її смерті відкрилась спадщина на квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1996 року (а.с. 22).
Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова станом на 09 травня 2022 року за вказаною адресою була зареєстрована лише ОСОБА_2 (а.с. 60).
04 червня 2024 року до VII Харківської ДНК Іщенко Л.В. подано заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , заведено спадкову справу № 220/2024 (а.с.50).
Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакової О.Г. від 04 червня 2024 року № 284/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.28).
09 квітня 2006 року ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13, 14).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.
Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови та інші.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18), від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18), від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 20 вересня 2023 року у справі № 161/15373/21 (провадження № 61-3965св22).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану (підпункт 1.3 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку).
У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (підпункт 1.4 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку).
Якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України (підпункт 1.4 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжено.
Зазначені обставини вплинули на можливість отримати відомості про смерть від країни агресора в порядку співробітництва країн згідно Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справ від 22 січня 1993 року та відповідно звернутися з заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до наданих позивачкою документів, свідоцтво про смерть було отримано шляхом пересилання його через Канаду у квітні 2024 року (а.с. 25, 26).
Зазначені обставини не спростовано відповідачем.
Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення в країні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, смерть спадкодавця на території рф , відсутність інших спадкоємців, колегія суддів вважає за можливим визнати поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову, що повною мірою не відповідає встановленим обставинам та призводить до їх невірної оцінки.
Згідно пункту 4 частини 1статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.
Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.
Встановивши наведені обставини, керуючись принципом пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для встановлення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 22 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова Ольга Геннадіївна про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - три місяці з моменту ухвалення цієї постанови для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина