ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2026 р. Справа№ 910/6825/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Мальченко А.О. 
Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» про ухвалення додаткового рішення 
за результатами розгляду апеляційної скарги Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 (повний текст складено 13.08.2025)
у справі №910/6825/25 (суддя О.А. Грєхова)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп»
до Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України»
про стягнення 5 617,56 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 у складі головуючого судді: Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Мальченко А.О. апеляційну скаргу Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/6825/25 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/6825/25 залишено без змін.
29.01.2026 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» звернулося до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 0000,00 грн.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 29.01.2026 вказану заяву передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
30.01.2026 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав заперечення на заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив у її задоволенні відмовити. 
Згідно з пунктом 3 частини 1 статі 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 2 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №910/6825/25, дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Колегією суддів установлено, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу - 10 000,00 грн.
Після прийняття 26.01.2026 постанови Північним апеляційним господарським судом у даній справі адвокатом позивача Кєєр О.С., керуючись положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, 29.01.2026 через підсистему «Електронний суд» було подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій представниця просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у справі представницею позивача додано копії Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023, Додаткової угоди №10/10/25 від 10.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023, акту №28/01/26 приймання-передачі наданих послуг від 28.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023, додатку №1 до акту №28/01/26 приймання-передачі наданих послуг від 28.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023, докази направлення цієї заяви з додатками стороні відповідача у справі.
У матеріалах справи міститься також ордер на надання правничої допомоги позивачу адвокатом Кєєр О.С. у Північному апеляційному господарському суді серії АН №1816301 від 17.10.2025, виданий на підставі Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023.
Із поданих документів судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.09.2023 між позивачем (клієнтом) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (об`єднання) було укладено Договір про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 (далі, Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
У пункті 2.1. Договору наведено перелік видів юридичної допомоги, що має надаватися клієнту згідно з умовами Договору.
Згідно з пунктом 4.1. Договору загальна вартість послуг за цим договором складається із суми всіх виставлених клієнту рахунків-фактур.
За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої об`єднанням юридичної допомоги і її вартість (пункт 4.7. Договору).
Сума, вказана в пункті 4.1. Договору, є гонораром об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.9. Договору).
В акті, зазначеному у пункті 4.7. Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартості юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами цього акту (пункт 4.10. Договору).
Даний договір укладений терміном на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 7.1. Договору).
Умови даного Договору мають однакову обов`язкову силу для сторін та можуть бути змінені за взаємною домовленістю з обов`язковим складенням письмового документа, погодженого сторонами (додаткової угоди) (пункт 8.1. Договору).
На виконання пункту 8.1. Договору сторони уклали Додаткову угоду №10/10/25 від 10.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги №906-19/09/2023 від 19.09.2023, згідно з пунктом 1 якої клієнт доручає об`єднанню здійснити необхідні процесуальні дії для представництва та захисту інтересів клієнта у справі №910/6825/25, яка розглядається Північним апеляційним господарським судом.
Вартість професійної правничої допомоги згідно даної додаткової угоди сплачується клієнтом у вигляді фіксованого розміру виплати адвокатського гонорару у розмірі 10 000,00 грн.
В іншому, що прямо не передбачено цією додатковою угодою, сторони керуються договором та чинним законодавством (пункт 5 додаткової угоди).
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг №28/01/26 від 28.01.2026 до Договору, підписаним між позивачем та об`єднанням, об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги вартістю 10 000,00 грн, що є гонораром об`єднання.
Остаточна сплата вартості послуг здійснюється клієнтом протягом 60 календарних днів з моменту прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення у справі №910/6825/25.
Також у додатку №1 до акту №28/01/26 приймання-передачі наданих послуг від 28.01.2026 до Договору наведено детальний опис наданих послуг з професійної правничої допомоги у Північному апеляційному господарському суді, а саме: 
- ознайомлення з апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 (2 години);
- аналіз законодавства України та пошук необхідної судової практики для складання відзиву на апеляційну скаргу (2 години);
- написання відзиву на апеляційну скаргу, направлення відзиву на апеляційну скаргу стороні у справі до суду за допомогою засобів ЄСІТС (3 години);
- написання заяви про прискорення судового розгляду та направлення до суду за допомогою засобів ЄСІТС (1 година).
Отже, як вбачається із наданих позивачем документів, за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно з Договором (із урахуванням додаткової угоди №10/10/25 від 10.10.2025) позивачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на загальну суму 10 000,00 грн.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас, як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, 30.01.2026 відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» заперечення проти ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що заявлена сума у 10 000,00 грн є завищеною та неспівмірною з реальним обсягом робіт в суді апеляційної інстанції, оскільки правова позиція позивача в апеляційній інстанції фактично дублює позицію, викладену в суді першої інстанції; підготовка відзиву на апеляційну скаргу не вимагала від адвоката вивчення значного обсягу нових доказів чи зміни стратегії захисту; справа не відноситься до категорії складних, практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. Фактично, робота адвоката в апеляційній інстанції звелася до написання одного процесуального документа, що за ринковими цінами та з урахуванням складності справи не може оцінюватися у 10 000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані позивачем до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та висловлені відповідачем заперечення, колегія суддів, керуючись такими критеріями визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до предмета позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, вважає заявлену позивачем до стягнення з відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн під час апеляційного перегляду справи завищеною.
Суд у даному контексті враховує, що апеляційна скарга міститься менше ніж на п`яти сторінках, а доводи відповідача дублюють його заперечення проти позову, наведені під час розгляду справи судом першої інстанції. Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу не вбачається додаткового комплексного та усестороннього вивчення адвокатом позивача юридичної природи спірних правовідносин. Правова позиція сторін та, зокрема, позивача, в суді апеляційної інстанції не змінювалася, адвокатом позивача (який також представляв інтереси позивача в суді першої інстанції) не потрібно було вивчати додаткові джерела права та законодавство, що регулює спір у справі, відзив на апеляційну скаргу фактично містить узагальнену позицію позивача у справі, яка наводилася ним ще в суді першої інстанції, самі доводи на спростування апеляційної скарги викладені менше ніж на трьох сторінках. Відповідно, вартість наданих послуг з правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн не є співмірною з наданими адвокатом послугами.
Водночас, розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу в сумі 10 000,00 грн не є пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, яка становить 5 617,56 грн.
З огляду на встановлене та враховуючи подані відповідачем заперечення проти стягнення з нього судових витрат позивача на правничу допомогу, принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, обсяг доказів, що підлягали вивченню та аналізу, зважаючи на рівень складності справи (дана справа є малозначною у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України), суд доходить висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/6825/25 підлягає частковому задоволенню на загальну суму 1 500,00 грн. 
В іншій частині у задоволенні заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 500,00 грн (10 000,00 грн - 1 500,00 грн) суд відмовляє.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2025 у справі №910/6825/25 задовольнити частково.
Стягнути з Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 27; ідентифікаційний код: 41220556) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» (08131, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Лесі Українки, буд. 26, кв. 117; ідентифікаційний код: 44238503) 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.
В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго ресурс «Рі груп» відмовити.
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Матеріали справи №910/6825/25 повернути до місцевого господарського суду.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська 

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко