ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2026 р. справа № 300/267/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Вище професійне училище №13 м.Івано-Франківська (далі – позивач, ВПУ №13) звернулося в суд з адміністративним позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Держаної служби з питань праці (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом №29-к від 16.09.2019 ОСОБА_1 призначений на посаду механіка Вищого професійного училища №13. У зв`язку із відкриттям курсів водіїв категорії «В», наказом №15 від 29.01.2021, ОСОБА_1 призначено завідуючим кабінету №41. 15.02.2021 за наказом №34 Вищого професійного училища №13 ОСОБА_1 призначено відповідальним за організацію набору та здійснення навчання підготовки курсу водіїв категорії «В». Також, 15.02.2021 за наказом №35 ОСОБА_1 призначено по строковому трудовому договору за сумісництвом з 03.03.2012 по 05.05.2021 на посади - «викладач ПДР, ОБР та ЕТЗ» - 96 годин; - «спеціаліст з практичного керування ТЗ» - 80 год. 29.10.2021 видано наказ №190, яким ОСОБА_1 зобов`язано розподілити залишок годин, які не виїздили учні закріплені за автомобілем «Вольво 7402,4 ЖЛ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відтак, за доводами позивача, з 17.09.2019 і до звільнення ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з Вищим професійним училищем №13 на посаді механіка й по сумісництву викладача правил дорожнього руху, а з 03.03.2021 періодично, по мірі формування та реєстрації груп учнів щодо практичної підготовки водіїв категорії «В», паралельно займав ще посади викладача та спеціаліста по водінню автотранспортних засобів по сумісництву. Штатним розписом Вищого професійного училища №13 та тарифікаційними списками не передбачено посади «Керівника курсів водіїв». Отже, на думку позивача, згідно наказу №35 від 15.02.2021 з ОСОБА_1 трудових договорів у будь-якій формі щодо виконання ним обов`язків керівника курсів водіїв не укладалось, при цьому, цим же наказом, проект якого він сам готував, погоджував з в.о. директора ОСОБА_3 , і який у його ж присутності останнім був підписаний, ОСОБА_1 одночасно був призначений за сумісництвом викладачем ПДР, ОБР та ЕТЗ, а також спеціалістом з практичного керування ТЗ. З огляду на вказані обставини, як зазначено позивачем, в адміністрації Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська не було окремо обов`язку інформувати ОСОБА_1 під розписку про умови праці, роз`яснювати йому права та обов`язки, пільги й компенсації на цих посадах. Відтак, позивач вважає, що ВПУ №13 не було порушено вимоги ч. 1 ст. 29 КЗпП. Аналогічно, ні адміністрацією ВПУ №13, ні в.о. директора Училища не було з цього приводу стосовно ОСОБА_1 порушено і вимоги ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки неможливо було в лютому та жовтні 2021 року, видаючи вказані по Училищу накази №35 і №190, порушити норми Закону, який був прийнятий 15.03.2022, тобто набагато пізніше. Відтак, позивач переконаний, що посадові особи відповідача, здійснюючи позапланову перевірку ВПУ №13 на предмет додержання вимог законодавства про працю відповідно Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», КЗпП України, дійшли помилкових висновків про порушення Училищем законодавства про працю.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 20.01.2025 позовну заяву залишив без руху, встановив строк для усунення її недоліків.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Південно-Західне міжрегіональне управління Держаної служби з питань праці скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечила та зазначила, що за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) 07.11.2024 головним державним інспектором Міжрегіонального управління складено Акт за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду №ПЗ/ІФ/14080/005. Так, в ході позапланової перевірки виконання вимог припису від 27.08.2024 встановлено, що вимоги пунктів першого-другого припису №ПЗ/ ІФ/11120/005/П позивачем не виконано, головному державному інспектору Міжрегіонального управління не представлено підтверджуючих документів щодо усунення виявлених порушень. У зв`язку із цим, за результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до абзацу десятого частини 2 статті 265 КЗпП України, на підставі Акта від 07.11.2024 №ПЗ/ІФ/14080/005, за порушення ВПУ №13 м. Івано-Франківська законодавства про працю, заступником начальника Міжрегіонального управління 04.12.2024 винесено постанову про накладення штрафу №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС на суму 8 000 грн. У зв`язку з відсутністю відомостей щодо добровільного виконання позивачем постанови, листом від 07.01.2025 вих. №ПЗ/3/94-25 Міжрегіональне управління передало постанову про накладення штрафу до Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задля стягнення штрафу в примусовому порядку. Міжрегіональне управління зазначає, що перш, ніж покладати обов`язки на особу за посадою, якої немає у штатному розписі суб`єкта господарювання слід внести зміни до штатного розпису та включити таку посаду до штату. Якщо ж це є неможливим, то в.о. директора Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська, знаючи, що включення такої посади до штату є неможливим, повинен був скасувати даний наказ про покладання обов`язків за не існуючою посадою на ОСОБА_1 , оскільки коли не існує посади, то і неможливим буде в подальшому забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці відповідно до норм чинного законодавства. Проте ні першого, ані другого зроблено не було. З огляду на викладене, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 220-224).
Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог. Так, зокрема, наголошено, що ОСОБА_1 виконував роботу керівника курсів без зайняття штатної посади в даному навчальному закладі, а тому така робота не є сумісництвом. Відповідно, Міжрегіональне управління не вправі порушувати питання щодо незабезпечення ведення її достовірного обліку, оплати праці тощо. Крім того, наголошено, що враховуючи той факт, що курси водіїв автотранспортних засобів були організовані при училищі і це не була окрема автошкола, то виконання ОСОБА_1 окремих функцій відповідального за організацію набору та здійснення навчання водіїв категорії «В» у ВПУ №13 поряд з основною роботою слід розцінювати саме як учбове чи педагогічне навантаження, а не як роботу по сумісництву на посаді керівника курсів. Окрім цього, позивач вважає, що необхідно врахувати те, що в даному випадку між ОСОБА_1 та ВПУ №13 трудових договорів у будь-якій формі щодо виконання ним за сумісництвом обов?язків керівника курсів водіїв чи керівника курсів не укладалось, заяв на такі посади на імя в.о. директора вказаного училища він не писав, накази по ВПУ №13 з цього приводу не видавались, роботи на таких посадах ОСОБА_1 не виконував, а згідно наказу по училищу №34 від 15.02.2021 він був призначений відповідальним за організацію та здійснення навчання підготовки водіїв категорії «В». Отже, з огляду на викладене, в адміністрації Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська відповідно й не було обов?язку інформувати ОСОБА_1 під розписку про умови праці керівника курсів водіїв чи керівника курсів, роз?яснювати йому права та обов?язки, пільги й компенсації на цих посадах чи посаді, так як в штатному розписі училища їх не було. Позивач вважає, що оскільки стосовно ОСОБА_1 припис №ПЗ/ІФ/11120/005/П від 27.08.2024 із-за відсутності в матеріалах перевірки, на підставі яких він виданий, наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, є помилковим, то за таких обставин не було й що усувати (а.с.225-230).
Відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, у якому заперечив щодо доводів позивача, викладених у такій відповіді на відзив. Зокрема, вказано, що аналіз наказу директора ВПУ №13 м. Івано-Франківська від 15.02.2021 №35 дає можливість дійти висновку, що посада викладача ПДР, ОБР та ЕТЗ, на яку призначали ОСОБА_1 , відсутня у штатному розписі позивача, а отже ОСОБА_1 не міг виконувати її шляхом простого збільшення педагогічного навантаження. Також вказано на посилання позивачем на нечинний Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (а.с.225-230).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Вище професійне училище №13 м. Івано-Франківська зареєстроване 12.09.1997, є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (а.с.19). 
Основним видом діяльності Училища є професійно-технічна освіта.
З матеріалів справи вбачається, що навчальним планом підготовки кадрів масових технічних професій передбачалось навчання учнів за програмою підготовки водії транспортних засобів категорії «В».
Наказом №29-к від 16.09.2019 ОСОБА_1 призначений на посаду механіка Вищого професійного училища №13 (а.с.20).
У зв`язку із відкриттям курсів водіїв категорії «В», наказом №15 від 29.01.2021 ОСОБА_1 призначено завідуючим кабінету №41 (а.с.107).
Наказом №34 від 15.02.2021 ОСОБА_1 призначено відповідальним за організацію набору та здійснення навчання підготовки курсу водіїв категорії «В» (а.с.108).
Також наказом №35 від 15.02.2021 ОСОБА_1 призначено по строковому трудовому договору за сумісництвом з 03.03.2012 по 05.05.2021 на посади - «викладач ПДР, ОБР та ЕТЗ» - 96 годин; - «спеціаліст з практичного керування ТЗ» - 80 год (а.с. 104).
29.10.2021 наказом №190, ОСОБА_1 зобов`язано розподілити залишок годин, які не виїздили учні закріплені за автомобілем «Вольво 7402,4 ЖЛ», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.22).
29.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, у задоволенні якого рішенням від 11.04.2024 у справі №344/1526/24, яке залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2024, відмовлено (а.с.24-30).
Наказом від 23.02.2024 №5-к ОСОБА_1 звільнено з посади механіка за угодою сторін (а.с.140).
30.07.2024 ОСОБА_1 подав до Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці скаргу (а.с. 60-65), яка послужила підставою для проведення щодо ВПУ №13 в період з 21.08.2024 по 27.08.2024 позапланової перевірки на предмет додержання вимог законодавства про працю відповідно Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», КЗпП України.
Так, відповідно до листа-погодження Державної служби України з питань праці від 15.08.2024 №ЦА-4035/1/2.4.1-24а, наказу Міжрегіонального управління від 16.08.2024 №291/ПЗ-ЗК, на підставі звернення від 30.07.2024 №П-412/ПЗ-24 відповідачем в період з 20.08.2024 по 27.08.2024 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у Вищому професійному училищі №13 м. Івано-Франківська щодо додержання законодавства про працю відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та КЗпП України в частині оплати праці та оформлення трудового договору.
За наслідками проведеної позапланової перевірки 27.08.2024 складено акт №ПЗ/ІФ/111120/005, яким встановлено порушення ч. 1 ст. 29 КЗпП України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (а.с.31-36).
27.08.2024 уповноваженою посадовою особою відповідача винесено припис №ПЗ/ІФ/11120/005/П, яким в.о. директора ВПУ №13 зобов`язано забезпечити додержання норм законодавства про працю та усунути порушення (а.с.37-38).
Також 27.08.2024 уповноваженою посадовою особою відповідача щодо в.о. директора ВПУ №13 ОСОБА_3 складено протокол №ПЗ/ІФ/11120/005/П/ПТ про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с.39-40).
Постановою Івано-Франківського міського суду від 19.09.2024 у справі №344/16013/24, яка набрала законної сили 01.10.2024, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо в.о. директора ВПУ №13 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с.41-42).
В подальшому, відповідно до наказу від 25.10.2024 №385/ПЗ-ЗК (а.с.171-172) та направлення від 25.10.2024 №ПЗ/1/6695-24 (а.с.173) в період з 29.10.2024 по 07.11.2024, уповноваженою посадовою особою відповідача щодо ВПУ №13 проведено позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства про працю відповідно Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», КЗпП України в частині стану виконання вищезазначеного припису, за результатами проведеної якої 07.11.2024 складено акт №ПЗ/ІФ/14080/005, яким встановлено невиконання вимог п. 1 та п. 2 припису від 27.08.2024 №ПЗ/ІФ/11120/005/П (а.с.182-193).
Також 07.11.2024 уповноваженою посадовою особою відповідача щодо в.о. директора ВПУ №13 ОСОБА_3 складено протокол №ПЗ/ІФ/14080/005/П/ПТ про адміністративне правопорушення (невиконання вимог п. 1 та п. 2 припису від 27.08.2024 №ПЗ/ІФ/11120/005/П), відповідальність за яке передбачено ст. 188-6 КУпАП (а.с.193-194), а 14.11.2024 на підставі цього протоколу відповідачем винесено постанову №ПЗ/ІФ/14080/00140/П/ПТ/ПС про накладення штрафу в.о. директора ВПУ №13 Данилюка М.П. (а.с.200-201).
Листом від 11.11.2024 вих. №ПЗ/3/7036-24 Міжрегіональне управління повідомило позивача про те, що уповноваженою особою Міжрегіонального управління розпочато адміністративне провадження щодо накладення штрафу, передбаченого частиною другою статті 265 КЗпП України за актом складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства про працю №ПЗ/ІФ/14080/005 від 07.11.2024 у ВПУ №13 м. Івано-Франківська (а.с.204-206) та листом від 11.11.2024 вих. №ПЗ/3/7032-24 в.о. директора ВПУ №13 м. Івано-Франківська запрошено на розгляд справи 04.12.2024 (а.с.207). 
Дані листи направлено позивачу шляхом надіслання рекомендованого поштового відправлення (а.с.208) та згідно відомостей, отриманих з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта», відправлення вручено особисто 13.11.2024 (а.с.209).
Згідно змісту протоколу слухання справи від 04.12.2024, представник ВПУ №13 м. Івано-Франківська на розгляд справи не з`явився, пояснень чи заперечень на день розгляду справи не надав (а.с. 210).
За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до абзацу десятого частини 2 статті 265 КЗпП України, на підставі Акта від 07.11.2024 №ПЗ/ІФ/14080/005, за порушення ВПУ №13 м. Івано-Франківська законодавства про працю, а саме вимог статті 21-24 КЗпП України, заступником начальника Міжрегіонального управління 04.12.2024 винесено постанову про накладення штрафу №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС на суму 8 000 гривень (а.с.211-212).
Вважаючи протиправною вищевказану постанову №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024 про накладення штрафу, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просив її скасувати.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до Положення про Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22.09.2022 №172, основними його завданнями є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду(контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі – Закон №877).
Згідно статті 2 Закону №877 орган, що здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язаний забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої-чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4 1, частини третьої статті 6, частин першої- четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.
Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 16.06.2023 №5782 (із змінами від 07.03.2024 №6233), Міжрегіональному управлінню дозволено проводити позапланові заходи державного нагляду (контролю) виключно з підстав визначених абзацами четвертим, п`ятим, восьмим та дев`ятим частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме:
- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);
- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності), доручення Прем`єр-міністра України
- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;
- настання аварії, пожежі, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.
Так, абзацом 4 частини 1 статті 6 Закону №877 визначено проведення позапланових заходів для перевірки виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю). 
Для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (частина перша статті 7 Закону №877 із змінами).
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
У відповідності до пункту 6 статті 7 Закону №877 за результатами здійснення позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає Акт.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Відповідно до частини 8 статті 7 Закону №877 припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право, зокрема, вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства.
Суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний: виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», посадові особи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, а також фізичні особи-підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Аналогічні положення також відображені у статті 265 КЗпП України, згідно частини 1 якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі – Порядок №509) передбачено процедуру накладення штрафів за порушення законодавства про працю.
Пунктом 2 Порядку №509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Відповідно до абзацу 7 пункту 2 Порядку №509 штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення накладаються на підставі, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 Порядку №509, складає постанову про накладення штрафу.
На виконання норм Порядку №509, листом від 11.11.2024 вих. №ПЗ/3/7036-24 Міжрегіональне управління повідомило позивача про те, що уповноваженою особою Міжрегіонального управління розпочато адміністративне провадження щодо накладення штрафу, передбаченого частиною другою статті 265 КЗпП України за актом складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства про працю №ПЗ/ ІФ/14080/005 від 07.11.2024 у ВПУ №13 м. Івано-Франківська.
За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до абзацу десятого частини 2 статті 265 КЗпП України, на підставі Акта від 07.11.2024 №ПЗ/ІФ/14080/005, заступником начальника Міжрегіонального управління 04.12.2024 винесено постанову про накладення штрафу №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС на суму 8 000 гривень.
При цьому, матеріалами справи встановлено, що позаплановим заходом державного нагляду (контролю) було встановлено, що згідно наказу №35 від 15.02.2021 ОСОБА_1 призначено з 03.03.2021 по 05.05.2021 за сумісництвом на посаду «викладач ПДР, ОБР, ЕТЗ» та на посаду «спеціаліст з практичного керування ТЗ». Однак, з наказом №35 від 15.02.2021 та посадовими інструкціями за вищевказаними посадами ОСОБА_1 не ознайомлено. Таким чином, в порушення вимог статті 29 КЗпП України ОСОБА_1 до початку роботи не поінформовано про трудову функцію, яку він зобов`язаний виконувати, права та обов`язки, умови праці.
Як наслідок, 27.08.2024 відповідачем було винесено припис №ПЗ/ІФ/11120/005/П, яким в.о. директора ВПУ №13 зобов`язано забезпечити додержання норм законодавства про працю та усунути порушення, зокрема вимог ч. 1 ст. 29 КЗпП України та ч. 1 ст. 7 Закону України №2136 шляхом усунення та забезпечення додержання норм законодавства про пацю в подальшому (а.с.37-38).
Надалі, відповідачем здійснено позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства про працю відповідно Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», КЗпП України в частині стану виконання вищезазначеного припису, за результатами проведеної якої 07.11.2024 складено акт №ПЗ/ІФ/14080/005, яким встановлено невиконання вимог п. 1 та п. 2 припису від 27.08.2024 №ПЗ/ІФ/11120/005/П (а.с.182-193).
В той же час, суд зауважує, що 22.11.2022 діяв Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України №43 від 28.06.1993 «Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», відповідно до пункту 8 якого, робота без зайняття штатної посади на тому ж самому підприємстві, установі, організації викладачами професійних навчально-освітніх, а також вищих навчальних закладів по виконанню обов`язків завідуванням кабінетами, педагогічна робота керівних та інших працівників учбових закладів, керівництво предметами, керівництво виробничим навчанням та практикою учнів понад місячну норму робочого часу чи норму учбового навантаження в тому ж самому навчальному закладі не є сумісництвом.
Суд враховує, що курси водіїв автотранспортних засобів були організовані при училищі та це не була окрема автошкола, відтак, виконання ОСОБА_1 окремих функцій відповідального за організацію набору та здійснення навчання водіїв категорії «В» у ВПУ №13 поряд з основною роботою, суд розцінює саме як учбове чи педагогічне навантаження, а не як роботу по сумісництву на посаді керівника курсів.
Окрім цього частинами 1-2 ст. 23 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Згідно з приписами ст. 29 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи.
Зазначена норма встановлює обов`язок роботодавця до початку роботи працівника лише за укладеним трудовим договором.
Статтею 102-1 КЗпП (в редакції від 05.02.2021) визначено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.
У даному випадку судом встановлено, що згідно з наказом ВПУ №13 за №35 від 15.02.2021 з ОСОБА_1 трудових договорів у будь-якій формі щодо виконання ним обов`язків керівника курсів водіїв не укладалось, і цим же наказом ОСОБА_1 одночасно призначений за сумісництвом викладачем ПДР, ОБР та ЕТЗ, а також спеціалістом з практичного керування ТЗ. Тому, з огляду на вказані обставини, в адміністрації Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська не було окремо обов`язку інформувати ОСОБА_1 під розписку про умови праці, роз`яснювати йому права та обов`язки, пільги й компенсації на цих посадах.
Таким чином, суд дійшов переконання, що ВПУ №13 не порушило вимоги ч. 1 ст. 29 КЗпП.
Суд також бере до уваги, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16.07.2024 у справі №344/1526/24 підтверджено, що фактично ОСОБА_1 виконував обов`язки керівника курсів водіїв вирішував організаційні питання функціонування курсів, проте за відсутності такої штатної одиниці у штатному розписі училища суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не міг займати таку посаду, і юридичних підстав в бухгалтерії для нарахування позивачу заробітної плати за таку посаду не було і немає на час розгляду справи. Також, з урахуванням обставин справи, а саме, що в штатному розписі відповідача відсутня посада керівника курсів водіїв, то в юридичному значенні сумісництва на цій посаді не може бути.
Отже, вказаним судовим рішенням встановлено відсутність порушень з боку ОСОБА_3 вимог ст. 29 КЗпП та ст.7 Закону України «Про організацію трудової діяльності в умовах воєнного стану».
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд відхиляє доводи відповідача у відзиві на помилковість висновків суду в межах справи №344/1526/24, оскільки рішення по справі набрало законної сили.
Враховуючи наведене, суд погоджується із позивачем, що в адміністрації Вищого професійного училища №13 м. Івано-Франківська не було обов`язку інформувати ОСОБА_1 під розписку про умови праці «керівника курсів водіїв чи «керівника курсів», роз`яснювати йому права та обов`язки, пільги й компенсації на цих посадах чи посаді, так як в штатному розписі училища їх не було.
Суд зауважує, що усунення порушень вимог законодавства, за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю) у виді приписів суб`єктом господарювання здійснюється у випадку встановлення факту певних порушень.
Водночас, судом з`ясовано, що у даному випадку станом на дату видання припису від 27.08.2024, фактичного порушення вимог законодавства не було, а тому і обов`язок усувати відповідні порушення також відсутній.
Більше того, у приписі №ПЗ/ІФ/11120/005/П від 27.08.2024 було зазначено про усунення та забезпечення додержання норм законодавства про пацю в подальшому. Натомість, наказом від 23.02.2024 №5-к ОСОБА_1 вже було звільнено за угодою сторін, тобто він уже не перебував у трудових відносинах з позивачем.
Також суд зазначає про помилковість висновків відповідача стосовно порушення вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, оскільки такий закон прийнятий 15.03.2022, а набрав чинності 24.03.2022. 
Водночас, фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач виявив порушення у період з 03.03.2021 по 05.05.2021, тобто коли, за доводами відповідача, ОСОБА_1 призначений за сумісництвом на посаду «викладач ПДР, ОБР, ЕТЗ» та на посаду «спеціаліст з практичного керування ТЗ».
Отже, вказане свідчить, що на момент виникнення спірних правовідносин відповідна норма, а саме ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» ще не діяла, а тому позивач і не міг її порушити.
Також суд звертає увагу на суперечність і неузгодженість спірної постанови із обставинами справи. Так, в оскаржуваній постанові про накладення штрафу за порушення законодавства про працю і зайнятість населення №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024 вказано, що актом №ПЗ/ІФ/14080/005-від 07.11.2024 встановлено порушення вимог статті-21-24 КЗпП (а.с. 211). 
Водночас, актом №ПЗ/ІФ/14080/005-від 07.11.2024 встановлено порушення ч. 1 ст. 29 КЗпП та ч. 1 ст. 7 Закону України №2136.
Відтак, виходить, що спірною постановою від 04.12.2024 притягнуто позивача за порушення, яке актом, на підставі якого прийнято таку постанову, не встановлено, що є самостійною підставою для її скасування.
З урахуванням наведеного суд констатує, що винесена відповідачем постанова №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024 є протиправною та підлягає до скасування.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10). 
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідач не довів правомірність своїх дій, і як наслідок, наявні підстави для скасування спірної постанови №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024, оскільки вона винесена не у відповідності до норм чинного законодавства і всупереч обставинам справи. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПЗ/ІФ/14080/005/ПС/ІП/109-ФС від 04.12.2024 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (код ЄДРПОУ 44840602), на користь Вищого професійного училища №13 м.Івано-Франківська (код ЄДРПОУ 03069529) сплачений судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – Вище професійне училище №13 м.Івано-Франківська (код ЄДРПОУ 03069529), адреса: вул. Пасічна, 10А, м. Івано-Франківськ, 76008;
відповідач – Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (ідентифікаційний код юридичної особи 44840602), адреса: вул. Франка, 4, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.