ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
	Справа № 636/3828/26  Провадження№ 1-кп/636/1549/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 4202622214000018 за обвинуваченням 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодязь, курської області, росіянина, особи без громадянства, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця реєстрації, в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення – кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України за встановлених, у судовому засіданні, обставин.
Так, 20 березня 2026 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно усвідомлюючи, що вказане домоволодіння є чужою приватною власністю та належить ОСОБА_4 , діючи умисно, без будь-яких законних підстав та без дозволу власника, здійснив незаконне проникнення до житла.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на порушення недоторканності житла, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що вхідні двері до будинку були відчинені, а ключ від будинку знаходився у поштовій скриньці на території домоволодіння, взяв зазначений ключ, відчинив двері та незаконно проник до вказаного житла.
Після цього, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 самовільно залишився у вказаному будинку та фактично використовував його для проживання, не маючи на це жодних правових підстав та не отримавши дозволу власника.
У подальшому, того ж дня, під час прибуття власника домоволодіння ОСОБА_4 , останній виявив ОСОБА_3 у будинку та висловив законну вимогу негайно залишити житло, однак ОСОБА_3 відмовився її виконати та продовжив незаконне перебування у приміщенні.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 порушив гарантоване статтею 30 Конституції України право ОСОБА_4 на недоторканність житла.
Наведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника обвинуваченої – адвоката ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. ОСОБА_3 згоден з встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без його виклику та без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.
До обвинувального акту долучено заяву потерпілого ОСОБА_4 в якій зазначено, що він згоден із встановленими під час досудового розслідування обставинами, зміст яких йому роз`яснено, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, яке передбачене ч. 1 ст. 394 КПК України, не заперечує проти розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України повністю доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: порушення недоторканності житла.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_3 суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку та визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винної, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.  
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до кримінальних проступків, особу винної та обставину, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання, її відношення до скоєного кримінального проступку та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити  ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини статті.
На переконання суду, призначення обвинуваченій такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для її виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжні заходи відносно  ОСОБА_3 не обиралися.
Керуючись ст. ст. 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення – кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя  ОСОБА_1