ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4740/25	

Господарський суд Одеської області 
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін: 
Від позивача: Чабан О.О. на підставі ордеру; 
Від відповідача: не з`явився; 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра плюс» до фізичної особи-підприємця Ілюшина Андрія Юрійовича про стягнення 796 903,00 грн, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пальміра плюс» (далі по тексту - ТОВ «Пальміра плюс») звернулося до господарського суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Ілюшина Андрія Юрійовича (далі по тексту - ФОП Ілюшин А.Ю.) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 796 903,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані обставиною перерахування 21.01.2025 грошових коштів на рахунок відповідача в результаті завантаження на робочий комп`ютер бухгалтера ТОВ «Пальміра плюс» шкідливого програмного забезпечення, призначеного для перехоплення та збирання паролів та іншої конфіденційної інформації.
Ухвалою суду від 01.12.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.
ФОП Ілюшин А.Ю. був повідомлений судом про розгляд даної справи шляхом направлення ухвали від 01.12.2025 на його адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому інші ухвали суду, якими відповідач був повідомлений про оголошення перерви у підготовчому засіданні та призначення справи до розгляду по суті, були направлені на адресу місця реєстрації відповідача згідно з відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: АДРЕСА_2 . 
Проте ухвали, якими відповідач був повідомлений про розгляд судом даного спору, були повернуті до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаними адресами, що, в тому числі, підтверджується відомостями з вебсайту АТ «Укрпошта». 
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про належне повідомлення ФОП Ілюшина А.Ю. про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.
21.01.2025 з банківського рахунку ТОВ «Пальміра плюс» на банківські рахунки ФОП Ілюшина А.Ю., відкриті в ПАТ «Банк Восток» та АТ «Сенс Банк», було перераховано грошові кошти у розмірі 299 809,00 грн та у розмірі 497 094,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку позивача від 21.01.2025, а також платіжними інструкціями №662, №663 від 21.01.2025. При цьому в графах призначення платежу зазначено наступне: оплата за рахунком №832 від 21.01.2025; оплата за рахунком №812 від 21.01.2025.
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №504/364/25 (провадження №1-кс/504/88/25) клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №2 ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції Байди Ю.Ф., погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області Патою А.С. про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025164330000020 від 22.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено шляхом накладення арешту на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Сенс Банк», який належить ФОП Ілюшину А.Ю.
Слід зазначити, що рахунок НОМЕР_1 , на який було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 27.01.2025 у справі №504/364/25, є рахунком, на який ТОВ «Пальміра плюс» перерахувало кошти у розмірі 497 094,00 грн.
Зі змісту ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №504/364/25 вбачається, що 21.01.2025 року до чергової частини ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява директора ТОВ «Пальміра Плюс» Яворського В.В. про те, що 21.01.2025 в період часу з 18.14 години по 18.41 годину не встановлена особа шахрайським шляхом, використовуючи електронно - обчислювальні машини, заволоділа грошовими коштами з банківського рахунку в сумі 2 343 332,00 грн. Так, не встановлені особи закинули через поштову скриньку на робочий комп`ютер бухгалтера ТОВ «Пальміра Плюс» сніффер (інструмент або програма, яку використовують кіберзлочинці для перехоплення та збирання паролів та іншої конфіденційної інформації під час її передачі мережею) після чого отримали дистанційний доступ до всіх баз та документів які використовувалися комп`ютером, в тому числі мобільним банкінгом «ПриватБанк» та месенджерами. 
Крім того, іншою ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №504/364/25 (провадження №1-кс/504/84/25) було накладено арешт на банківський рахунок ФОП Ілюшина А.Ю. НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ «Банк Восток». Слід зазначити, що вказаний рахунок є рахунком, на який ТОВ «Пальміра плюс» перерахувало кошти у розмірі 299 809,00 грн.
24.03.2025 судовими експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОДНІСЕ) було складено висновок №1135-35-25 судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів та електронних комунікацій. 
Висновок №1135-35-25 від 24.03.2025 був складений на виконання постанови тимчасово виконуючого обов`язки заступника слідчого відділення поліції №3 ОРУП № ГУНП в Одеській області, капітана поліції Баюк Г.С., про призначення судової експертизи за матеріалами досудового розслідування №1202516433000020, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України. Крім зазначеної постанови на адресу експертної установи також надійшов системний блок персонального комп`ютеру чорного кольору з процесором «Pentium», який було поміщено з первинним пакуванням до сейф пакету НПУ та скріплено біркою РПУ ВО 26704. 
За результатом проведення експертизи судові експерти у висновку №1135-35-25 від 24.03.2025 встановили, що в поштовій скриньці «ІНФОРМАЦІЯ_2» (яка належить ТОВ «Пальміра плюс», та доступ до якої було надано експерту під час проведення експертизи) було виявлено листи у вкладенні до яких присутні певні файли. На накопичувачі інформації експертом були виявлені видалені відомості про завантаження файлу, який в подальшому було видалено. В складі архівного файлу експертом було виявлено файл, що класифіковано експертом як шкідливе програмне забезпечення типу троян. На SSDI наданого системного блоку персонального комп`ютеру були виявлені відомості про віддалений доступ до управління за допомогою програмного забезпечення «TeamViewer» та «AnyDesk», скрип на мові програмування java «Payment_331.js».
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. 
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. 
Предметом заявленого ТОВ «Пальміра плюс» позову є вимоги про стягнення з ФОП Ілюшина А.Ю. безпідставно набутих коштів у розмірі 796 903,00 грн.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на перерахування коштів на рахунки відповідача в результаті завантаження на робочий комп`ютер бухгалтера ТОВ «Пальміра плюс» шкідливого програмного забезпечення, призначеного для перехоплення та збирання паролів та іншої конфіденційної інформації.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною 3 ст. 1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.
Тобто умовою безпідставного збагачення є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі № 903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 21.01.2025 з банківського рахунку ТОВ «Пальміра плюс» на банківські рахунки ФОП Ілюшина А.Ю., відкриті в ПАТ «Банк Восток» та АТ «Сенс Банк», було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 796 903,00 грн.
Зі змісту ухвал слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №504/364/25 (провадження №1-кс/504/88/25) та від 27.01.2025 у справі №504/364/25 (провадження №1-кс/504/84/25) можна встановити, що в день перерахування коштів 21.01.2025 директором ТОВ «Пальміра Плюс» відразу було подано заяву про заволодіння коштами товариства шахрайським способом.
На банківські рахунки ФОП Ілюшина А.Ю. ухвалами слідчого судді у межах справи №504/364/25 за клопотанням слідчого було накладено арешти.
Господарський суд зазначає, що поведінка ТОВ «Пальміра плюс» у ситуації, що склалася, а саме: негайне подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, підтверджує відсутність наміру ТОВ «Пальміра Плюс» перераховувати на рахунки відповідача будь-які кошти. При цьому у поданій до суду позовній заяві позивач посилається на відсутність будь-яких підстав для перерахування коштів на рахунки відповідача. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 по справі №916/3027/21 наголосила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Грошові кошти у розмірі 796 903,00 грн були перераховані на рахунок ФОП Ілюшина А.Ю. з посиланням на сплату таких коштів на підставі виставлених відповідачем рахунків №832 від 21.01.2025, №812 від 21.01.2025. Водночас в матеріалах справи відсутні докази, які можуть підтвердити обставину виникнення між сторонами будь-яких правовідносин, а також факт виставлення відповідачем позивачу будь-яких рахунків.
Господарський суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 796 903,00 грн були перераховані на рахунок відповідача за відсутності правових підстав. При цьому негайне звернення позивача із заявою про вчинення кримінального правопорушення підтверджує відсутність у позивача наміру перераховувати кошти на рахунок ФОП Ілюшина А.Ю., а, отже, отримані останнім кошти не можуть вважатися такими, що сплачені позивачем добровільно.
Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи обрання ТОВ «Пальміра Плюс» належного способу захисту порушеного права, господарський суд доходить висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявленого ТОВ «Пальміра Плюс» позову шляхом присудження до стягнення з ФОП Ілюшина А.Ю. безпідставно набутих коштів у розмірі 796 903,00 грн.
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі неподання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку щодо правомірності та законності задоволення заявленого товариством з обмеженою відповідальністю «Пальміра плюс» позову шляхом присудження до стягнення з фізичної особи-підприємця Ілюшина Андрія Юрійовича безпідставно набутих коштів у розмірі 796 903,00 грн. 
Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 562,84 грн покладаються судом на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.
При цьому суд звертає увагу позивача на можливість звернення до суду з клопотанням про повернення з державного бюджету судового збору у розмірі 2 390,71 грн відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з необхідністю застосування до даного позову коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 
1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ілюшина Андрія Юрійовича / АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пальміра плюс» /67542, Одеський р-н, Одеська обл., село Іванове, вулиця Шевченка, 93; ідентифікаційний код 32078434/ безпідставно одержані кошти у розмірі 796 903,00 грн /сімсот дев`яносто шість тисяч дев`ятсот три грн 00 коп./, судовий збір у розмірі 9 562,84 грн /дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві грн 84 коп./. 

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 05 березня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна