ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 р. 	Справа № 520/13322/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Рубан В.В.) від 03.12.2025 по справі № 520/13322/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ"
до Київської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000010/2 від 22.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що митний орган не надав належної оцінки наданих позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору, неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та незаконно прийняв оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/13322/25 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000010/2 від 22.03.2025р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд.8А,м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (бульв. Гончарівський, буд.4, оф.505, м. Харків, 61012, код ЄДРПОУ34469408) сплачений судовий збір в розмірі 3311 (три тисячі триста одинадцять) грн. 36 коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оспорюване рішення митного органу винесено правомірно, а суд неналежним чином дослідив обставини справи та дійшов до помилкових висновків та прийняв рішення, що не відповідає вимогам ст.ст. 242, 246 КАС України щодо законності та обґрунтованості.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2020 року між TOB “АСТЕКС ТРЕЙДИНГ” (далі по тексту “Позивач”) та компанією NINGBO LIEBEN SEAN TRADING CO., LTD (Китай) (далі по тексту “Продавець”) укладено контракт № NLAT-AT01 (далі по тексту “Контракт”).
Відповідно до умов вказаного контракту “П. 1.1. Продавець продає, а Покупець купує на умовах і в терміни, викладені нижче інструменти, прибори, устаткування, матеріали (надалі іменується “Товар”), номенклатуру, кількість, ціна та загальна вартість, яких зазначені в Додатках, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
П. 2.2. Ціни включають маркування, експортну, упаковку, вартість тари та робіт з пакування товару.
П. 3.1., 3.2. Продавець поставляє Товар на умовах FOB Шанхай/Нінгбо, Китай, згідно “Інкотермс-2020”, якщо інше не обумовлено в Додатках на поставку конкретної партії товару, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Строк поставки Товару зазначається у Додатку до Контракту на відповідну поставку. Допускається дострокова поставка Товару. У разі непоставки або недопоставки товару протягом 20 днів з моменту надходження грошових коштів за нього на рахунок Продавця, він зобов`язується не пізніше, ніж на 30й день з моменту надходження грошових коштів на рахунок Продавця повернути грошові кошти за не відвантажений товар на рахунок Покупця.
П. 4.2. Умови оплати вказуються оплати вказуються в кожному Додатку, який є невід`ємною частиною цього Контракту. Попередня та повна оплата можуть виконуватися частинами.”
Відповідно до умов Додатку № 47 до Контракту, за яким здійснювалася поставка товару на загальну суму 81069,80 дол. США:
“2. Умови поставки товарів за даним Додатком: FOB Шанхай/Нінгбо, Шеньжень, Китай згідно “Incoterms-2020”.
3. Передплата здійснюється в розмірі 50% вартості партії товару, що поставляється за цим Договором. Остаточний розрахунок здійснюється перед відвантаженням. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця.”
Відповідно до умов Додатку № 48 від 26.11.2024 року до Контракту, за яким здійснювалася поставка товару на загальну суму 27380,00 дол. США:
“ 2. Умови поставки товарів за даним Додатком: FOB Шанхай/Нінгбо (інший порт), Китай згідно з “Incoterms-2020”.
3. Оплата здійснюється в розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється за цим Додатком перед судовиходом. Передплата може здійснюватися частинами.
Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця.”.
Відповідно до умов Додатку № 49 від 06.12.2024 року до Контракту, за яким здійснювалася поставка товару на загальну суму 12390,00 дол. США:
“2. Умови поставки товарів за даним Додатком: FOB Шанхай/Нінгбо, або інший порт, Китай згідно з “Incoterms-2020”.
3. Передплата здійснюється в розмірі 50% вартості партії товару, що поставляється за цим Додатком. Остаточний розрахунок здійснюється через 30 днів після відвантаження. Передплата може здійснюватися частинами. Партія товару визначається за цим Додатком. Датою отримання товару буде дата оформлення вантажної митної декларації. Моментом переходу права власності до Покупця є дата оформлення митної декларації в країні Покупця.
4. Ціни постачаємого Товару включають в себе маркування, пакування, експортну упаковку, вартість тари, пакування і транспортування до пункту призначення, витрати на зберігання та вантаження/перевантаження Товару, будь-які витрати по митному оформленню та оформленню будь-яких експортних дозволів або ж дозвільних документів, сплату експортних мит або зборів, якщо це передбачено нормами законодавства Продавця, оплату послуг посередників, тощо.
Вантажовідправником є Продавець товару або уповноважена ним або Покупцем особа”.
Продавець поставив Покупцю партію Товарів – Завіси з недорогоцінних металів, що використовуються в будівлях для дверей: Завіса DH-20*140 / DH-20*140 - 21000 шт. (за переліком згідно Додатку № 49 від 06.12.2024 року до Контракту), Країна виробництва – CN, Торговельна марка – ASTEX, Виробник - WenZhou Duorui Hardware Co, Ltd, Експортер: NINGBO LIEBEN SEAN TRADING CO. LTD, ROOM 362,QIANHE SOUTH, ROAD № 88 YINZHOU DISTRICT, NINGBO CITY ZHEJIANG PROVINCE,CHINA.
Позивач ввіз Товар на підставі нижче вказаних документів: Пакувальний лист (Packing list) б\н від 23.12.2024р.; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № ЕС1-24-161718 від 23.12.2024р.; Коносамент (Bill of lading)№ ZM25010160A від 14.01.2025р.; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1803 від 19.03.2025р.; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 24C382000065/50008 від 06.03.2025р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1169 від 12.12.2024р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1175 від 26.12.2024р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1187 від 04.03.2025р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1019 від20.03.2025р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 690 від 20.03.2025р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № NLAT-AT01 від 05.10.2020р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 47 від 16.10.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 48 від 26.11.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 49 від 06.12.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 11 від 24.12.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 10 від 05.08.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 7 від 30.12.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода №7-1 від 30.05.2024р.; Договір про надання послуг митного брокера № 029-БМ від 08.08.2016р.; Договір (контракт) про перевезення № 01032023 від 01.03.2023р.; Договір (контракт) про перевезення № 13022025 від 13.02.2025р.; Договір (контракт) про перевезення № 25/0601 від 06.01.2025р.; Договір (контракт) про перевезення Заявка № 22 від 24.12.2024р.; Копія митної декларації країни відправлення № 310120250519959000 від 14.01.2025р.; Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 25UA100060507432U4 від 22.03.2025р.
Під час контролю митної вартості товару за митною декларацією надійшов запит № 71211 від 22.03.2025р. (Ідентифікатор повідомлення 6f47c7c7-a951-419c-9134-1306fe7535a6), у якому зазначалось: “…за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 22.03.2025 № 25UA100060507432U4 встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та містять всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості, необхідних при її обчисленні та містять розбіжності щодо ціни яка сплачена.
У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на “дійсній вартості” імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів..”.
Згідно наведених запитів позивачу запропоновано надати достовірні пояснення та додаткові документи за їх наявності, а саме:
1) Інформацію про відсутність обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; умов або застережень щодо продажу оцінюваних товарів або їх, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
2) Договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Представником декларанта надано відповідь Вих. № 2025-035 від 22.03.2025р., у якій зазначено, що “…на даний час інші додаткові документи (окрім вже наданих) надати не представляється можливим. В зв`язку з уникненням простою транспорту, просимо митницю (відділ ВКМВ) прийняти самостійне рішення стосовно підтвердження митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10 денного терміну розгляду документів, передбаченого Митним Кодексом України В разі визначення митної вартості, відмінної від заявленої у МД № 25UA100060507432U4 від 22.03.2025р., декларування проведемо за вимогами ст. 55 МКУ. Додаткові документи будуть надані у терміни та у відповідності норм та вимог МКУ.”
Відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000010/2 від 22.03.2025р.:
Вартість за 1 методом: 466514,31 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, з яких було заявлено та сплачено 10 % мита – 46651, 43 грн. та ПДВ – 102633,15 грн.
Вартість за 6 (резервним) методом (перерахована митним органом): 1156380,33 грн. з урахуванням транспортних витрат до митного кордону України, нараховано 10% мита – 115638,03 грн. та ПДВ – 254403, 67 грн.
Підвищення вартості Товару склало: 689866,02 грн. (Товару), 68986,60 грн. (10% мита); 151770,52 (ПДВ).
Щоб уникнути простій транспорту, а також додаткових незапланованих фінансових затрат, декларантом ТОВ "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" 24.03.2025р. подано митну декларацію № 25UA100060507545U3, у якій зазначено митну вартість згідно рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000010/2 від 22.03.2025р., сплачено митні платежі за скоригованою ціною та випущено Товар у обіг під гарантію у строк до 20.06.2025р.
ТОВ “АСТЕКС ТРЕЙДИНГ” зверталось до Київської митниці з заявою від 07.04.2025 № 0704-25 (вх. митниці від 07.04.2025 № 11513/13/7.8-1) (далі - Заява), щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до ч. 8 ст. 55 Кодексу з метою скасування рішення про коригування митної вартості від 22.03.2025 № UA1000060/2025/000010/2.
Проте, позивачем отримана відповідь від митниці про те, що враховуючи подані документи митний орган не має підстав у визнанні заявленої декларантом митної вартості товару та скасування рішення.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано до митниці пакети документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; митний відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо митний органу має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Крім того, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.
При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 по справі № 809/1884/16.
За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що 22.03.2025 підприємством позивача подано до електронну митну декларацію, яка прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № 25UA100060507432U4 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно вказаного вище Контракту.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, разом з митною декларацією позивачем (його декларантом) надано до митного органу: Пакувальний лист (Packing list) б\н від 23.12.2024р.; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № ЕС1-24-161718 від 23.12.2024р.; Коносамент (Bill of lading)№ ZM25010160A від 14.01.2025р.; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1803 від 19.03.2025р.; Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № 24C382000065/50008 від 06.03.2025р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1169 від 12.12.2024р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1175 від 26.12.2024р.; Банківський платіжний документ, що стосується товару № 1187 від 04.03.2025р.; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 1019 від20.03.2025р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 690 від 20.03.2025р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № NLAT-AT01 від 05.10.2020р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 47 від 16.10.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 48 від 26.11.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 49 від 06.12.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 11 від 24.12.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 10 від 05.08.2024р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода № 7 від 30.12.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Дод. Угода №7-1 від 30.05.2024р.; Договір про надання послуг митного брокера № 029-БМ від 08.08.2016р.; Договір (контракт) про перевезення № 01032023 від 01.03.2023р.; Договір (контракт) про перевезення № 13022025 від 13.02.2025р.; Договір (контракт) про перевезення № 25/0601 від 06.01.2025р.; Договір (контракт) про перевезення Заявка № 22 від 24.12.2024р.; Копія митної декларації країни відправлення № 310120250519959000 від 14.01.2025р.
В свою чергу, митним органом складено повідомлення про необхідність надання додаткових документів, за змістом якого відповідач просив надати всі можливі документи, які зазначені в ст. 53 МК України, у тому числі й ті, що вже були в наявності у митного органу.
В свою чергу, декларантом підприємства позивача повідомлено митний орган про те, що на цей час інші додаткові документи (окрім вже наданих) надати не представляється можливим, у зв`язку з їх відсутністю у позивача.
Надалі, митним органом прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000010/2 від 22.03.2025, згідно якого ціну імпортованого товару визначено за 6 (резервним) методом.
Надаючи оцінку обставинам, які слугували підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, суд зазначає таке.
Так, що стосується доводів митного органу про те, що в довідці про транспортні витрати від 20.03.2025 № 690 та рахунку про оплату транспортних витрат від 20.03.2025 № 1090 не відображена інформація про включення транспортних витрат за простій (зберігання) контейнера, а також про те, що витрати на зберігання та розвантаження контейнерів не включені до складових митної вартості, не відображені у графах ДМВ та не підтверджені документально, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Згідно з п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Отже, при визначенні митної вартості витрати на транспортування/витрати пов`язані з транспортуванням додаються тільки тоді, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті.
Враховуючи п. п. 5, 6 ч. 10 ст. 58 МК України для визначення митної вартості мають значення лише ті витрати на транспортування/витрати пов`язані з транспортуванням, які включаються саме до митного кордону України.
Згідно з пп 2 п. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.
З матеріалів справи вбачається, що за умовами контракту № NLAT-AT01 від 05.10.2020 Ціни включають маркування, експортну упаковку, вартість тари та робіт з пакування товару.
При цьому, умовами додатків № 47 від 16.10.2024 та № 49 від 06.12.2024 до контракту № NLAT-AT01 від 05.10.2020 визначено, що ціни постачаємого Товару включають в себе маркування, пакування, експортну упаковку, вартість тари, пакування і транспортування до пункта призначення, витрати на зберігання та вантаження/перевантаження Товару, будь-які витрати по митному оформленню та оформленню будь-яких експортних дозволів або ж дозвільних документів, сплату експортних мит або зборів, якщо це передбачено нормами законодавства Продавця, оплату послуг посередників, тощо. Вантажовідправником є Продавець товару або уповноважена ним або Покупцем особа.
Крім того, згідно листа ТОВ «ВРС Логістик» № 270325-01 від 27.03.2025 (який є Експедитором), підприємство позивача повідомлено про те, що згідно умов договору між ТОВ «ВРС Логістик» («Експедитор») та ТОВ «Астекс трейдинг» («Кліент») було укладено діючий договір № 01032023 від 01.03.2023 року про транспортно-експедиторське обслуговування. За заявкою № 22 від 24.12.2024 року в порт Константа (Румунія) 16.03.2025 року було доставлено вантаж для ТОВ «Астекс Трейдинг»» – метізи та обладнання в асортименті - у кількості 23336,720кг у ЗБІРНОМУ контейнері MEDU5044914 за домашнім коносаментом ZM25010160A.
Згідно інформації від лінійного морського оператора «МШК Україна» (ЄДРПОУ 34930940), який здійснював морське переміщення контейнеру, дата прибуття 16.03.2025 року підтверджується (посилання на трекінг з сайту https://www.msc.com/en/track-a-shipment, та скрін з сайту додається).
Відвантаження цього вантажу у складі ЗБІРНОГО контейнеру з порту Константа (Румунія) на авто ВН21600B/BH5471ХН згідно ЦМР № 1803 відбулось 20.03.2025 року - про що свідчить та підтверджується печаткою румунської митниці у вказаній цмр на стику граф 9 та 10. На будь-який офіційний запит стосовно дати прибуття, терміну знаходження, дати відвантаження та виїзду з порту Константа (Румунія) румунські прикордонні служби та портові організатори готові надати офіційну відповідь з підтвердженням.
Згідно умов договору між ТОВ «ВРС Логістик» («Експедитор») та лінійним морським оператором «МШК Україна» (ЄДРПОУ 34930940), Експедитор має 7 вільних (безоплатних) діб на зберігання контейнеру в порту Константа. Тобто рахунків за зберігання від судноплавної лінії не надходило і не має надходити. Крім того, термін безоплатного зберігання вантажів в порту Константа (Румунія) за проханням Клієнта або Експедитора може бути продовжено до 14 діб.
Отже, витрати на зберігання та вантаження/перевантаження товару вже включені до ціни імпортованого товару, а тому доводи митного органу в цій частині суд відхиляє.
Що стосується посилання митного органу на те, що в графі 22 наданого товаротранспортного документа CMR від 19.03.2025 № 1803 відсутні відмітки про дату відправлення контейнера з міста Констанца Румунія, то відповідач жодним доводами не обґрунтовує, як ця обставина впливає на визначення митної вартості товару, а тому доводи в цій частині є безпідставними.
Що стосується посилання митного органу на те, що в наданій копії митної декларації країни відправлення від 14.01.2025 № 310120250519959000 не заповнені графи подачі митної декларації, випуску у вільний обіг та форма декларації не відповідає ст. 254 МК України, колегія суддів зазначає, що митна декларація країни відправлення не визначена Митним кодексом України як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 49, ч.1 ст. 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Що стосується доводів митного органу про те, що рахунок на оплату транспортних витрати від 20.03.2025 № 1019 видано ТОВ «ВРС ЛОГІСТИК». Однак, відповідно до автотранспортної накладної від 19.03.2025 фактичним перевізником оцінюваного товару автомобільним транспортом є «PE MOISEEV OLEH», колегія суддів зазначає таке.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «ВРС ЛОГІСТИК» (експедитор) та ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» (клієнт) укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 01032023 від 01.03.2023, за умовами якого Клієнт доручає Експедитору, а Експедитор від свого імені за дорученням і за Клієнта рахунок забезпечує (в інтересах останнього) транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО) його вантажів, в тому числі надання митно-брокерських послуг, що перевозяться морським / океанським, автомобільним, залізничним та авіаційним транспортом (далі - транспортними засобами), включаючи мультимодальні та інтермодальні перевезення. При цьому на кожну партію вантажу, що перевозиться, Сторони укладають відповідне Доповнення до цього Договору або оформляють Заявку (в тому числі в електронному вигляді) з описом всіх необхідних умов перевезення, ставок (тарифів), термінів оплати, які підписуються обома Сторонами Договору до початку здійснення перевезення (далі по тексту цього Договору - Заявка).
При цьому, пп. 2.1.1 п. 2.1 цього договору передбачено, що Експедитор має право використовувати на свій розсуд будь-яких третіх осіб, вступати в договірні відносини від власного імені або від імені Клієнта з попередніми або наступним повідомленням останнього для виконання взятих на себе зобов`язань, а також використовувати будь-які засоби транспорту і способи зберігання, завантаження, вивантаження, обробки, здійснювати перевезення будь-яким маршрутом використанням послуг будь-якої третьої особи та вчиняти інші дії для виконання прийнятих зобов`язань за цим Договором. Вибір Експедитором тих чи інших третіх осіб здійснюється з метою максимального забезпечення мети цього договору.
Оскільки умовами договору № 01032023 від 01.03.2023 передбачено право Експедитора залучати для надання ТЕО будь-яких третіх осіб, і при укладенні відповідних правочинів з такими особами підприємство позивача не виступає стороною договору, у нього і не виникає обов`язку мати в наявності та надавати такі документи.
При цьому, на підтвердження вартості понесених витрат на транспортування, ТОВ «ВРС Логістик» складено довідку № 690 від 20.03.2025, згідно якої вартість транспортно-експедиційного обслуговування імпортного вантажу по маршруту порт Нінгбо, Китай - Констанца, Румунія - пп Орлівка митний кордон - м. Харків, Україна, в авто держ. № НОМЕР_1 / ВН5471XH по ЦМР 1803 - становить:
Фрахт Нінгбо, Китай - Констанца, Румунія контейнер MEDU5044914 - 189091,00 грн; 
Вантажно-розвантажувальні роботи та локальні витрати в порту Констанца, Румунія контейнер MEDU5044914 – 16696,00 грн.; 
Оформлення декларації Т1- 4174,00 грн;
Вартість автоперевезення з Констанца, Румунія до пункту митного контролю Орлівка, Україна – 37000,00 грн;
Вартість автоперевезення з пункту митного контролю Орлівка, Україна до м. Харків, Україна – 40219,00грн.
В цій же довідці вказано, що страхування вантажу не здійснювалося.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження транспортної складової митної вартості товару подаються: б) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом па підтвердження витрат на перевезення товарів. 
Аналогічна правова позиція наведена в рішеннях Верховного суду від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 та від 31 січня 2018 року у справі № 810/2839/17.
Отже, позивачем до митного органу надані належні докази на підтвердження вартості понесених витрат на транспортування товару.
Щодо доводів митного органу про те, що відповідно до копії митної декларації країни відправлення № 310120250519959000 оцінюваний товар транспортувався на підставі коносамента № 177XYEYEN31241A, колегія суддів зазначає, що за обставинами цієї справи, оцінюваний товар транспортувався на підставі коносамента № ZM25010160A від 14.01.2025, а можливе неправильне зазначення номера коносамента в митній декларації відправлення не є безумовним свідченням того, що позивачем неправильно визначено митну вартість товару, з урахуванням того, що митна декларація країни відправлення (та відповідно можливі неточності в цьому документі) не є документом, що підтверджує митну вартість товару, про що зазначалося вище.
Що стосується посилання митного органу на те, що позивачем надано до митного контролю та оформлення телекс-реліз коносаменту, колегія суддів зазначає, що "telex-release" (телекс-реліз), яка є альтернативною паперовій формі коносаменту, та передбачає, що паперовий коносамент, виданий в країні відвантаження здається в порту відправки відправником в офіс перевізника, та перевізник, в свою чергу, надає інформацію своєму офісу в порту призначення про те, що всі оригінали коносаменту зібрані та можна видавати вантаж.
Суд зазначає, що телекс-реліз - це електронне повідомлення, яке відправляється цією лінією або її агентом в порту навантаження в їх офіс в порту вивантаження електронною поштою або по операційній програмі судохідної компанії, інформуючи тим самим про те, що вантажовідправник або експортер здав один або всі оригінали коносамента, які були видані лінією в порту відвантаження і що товар може бути виданий конкретному вантажоотримувачу без надання ним оригіналу коносамента.
Колегія суддів зазначає, що телекс-реліз не впливає на вартість товару, адже не містить вартісних показників, а митним органом жодним чином не обґрунтувано, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Фактично коносамент по своїй суті є певною гарантією від морського перевізника для вантажовідправника про те, що товар буде доставлений до порту призначення та в належному стані переданий вантажоотримувачу.
Коносамент, як товарно-транспортний документ на вантаж, не містить визначення вартості його перевезення морським транспортом, а відображає реквізити вантажовідправника та вантажоотримувача, характеристики товару та основні умови поставки, які узгоджені сторонами в договорі. При цьому, вказані в коносаменті загальні умови поставки товару не можуть суперечити умовам, вказаним в договорі.
Таким чином суд зазначає, що коносамент не є законодавчо визначеним, самостійним та необхідним документом, який підтверджує витрати на транспортування товару, а є лише товарно-транспортним документом, який відображає / підтверджує шлях переміщення / слідування товарно-матеріальних цінностей, що і було відображено в наданому до митниці коносаменті, а тому доводи митного органу в цій частині є безпідставними.
Що стосується посилання митного органу на те, що позивачем не надано транспортного перевізного документу відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а саме транзитної декларації форми Т-1, яка була оформлена в Румунії відповідно до Конвенції про процедуру спільного транзиту, ратифікованою Законом України від 30 серпня 2022 року № 2555-IX "Про приєднання України до Конвенції про процедуру спільного транзиту", колегія суддів зазначає, що у порядку процедури консультацій (Вих. № 0704-25 від 07.04.2025 р. (зареєстрований митницею за № 11513/13/7.8-1)) позивач зазначав, що транзитна декларація оформлювалася під час транспортування товару та її копія була долучена до позовної заяви. Крім того, у Довідці про транспортні витрати Вих. № 690 від 20/03/2025 р., та відповідно у рахунку на оплату транспортних послуг № 1019 від 20 березня 2025 р. вказано «вартість транспортно – експедиційного обслуговування імпортного вантажу по маршруту порт Нінгбо, Китай - Констанца, Румунія- пп Орлівка митний кордон - м. Харків, Україна, в авто держ. № НОМЕР_1 / ВН5471XH по ЦМР 1803 - становить: Оформлення декларації Т1- 4 174,00 грн.», а тому доводи митного органу в цій частині суд також відхиляє.
Що стосується посилання відповідача на таку підставу для коригування показників митної вартості товару, як аналіз цінової інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, текст рішення про коригування митної вартості не містить жодних детальних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідачем зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Проте, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.10.2024 р. у справі № 804/1779/16.
Колегія суддів зазначає, що в межах цих правовідносин фактично відповідач у вказаних вище повідомленнях запитував у підприємства позивача документи, які вже було ним подані ще до направлення повідомлень, або запитував документи, які не були в наявності (та не повинні були бути в наявності).
В свою чергу, надані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару, є достатніми.
При цьому, у рішенні про коригування відповідач не вказав конкретні обґрунтовані обставини, які викликали у митного органу відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, Рішення про коригування не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК України.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Враховуючи, що до митної вартості товару підлягають включенню витрати, понесені декларантом, а не іншими суб`єктами господарювання, вимога митного органу про надання додаткових відомостей у даному випадку є безпідставною.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття спірних рішень про відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Тобто, позивачем було надано всі можливі (та наявні у нього) документи, які в повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товару.
Твердження відповідача щодо непідтвердження декларантом документально відомостей, зазначених в митній декларації, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Отже, митним органом не доведено наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, оскільки усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано, що, своєю чергою, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.
В свою чергу, колегією суддів встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем були подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що ціна, вказана платником в митній декларації, об`єктивно підтверджується контрактом і наданим повним пакетом документів, передбачених статтею 53 Митного Кодексу України та підлягає обчисленню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відповідачем не визначено встановлених під час митного оформлення розбіжностей в наданих позивачем документах на підтвердження митної вартості товару.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Відповідно, застосування митним органом другорядних методів - за ціною договору щодо ідентичних товарів та резервного методу визначення митної вартості, а також розрахунок скоригованої митної вартості є необґрунтованим.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/13322/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко